Справа № 173/1734/23
п/с № 2-др/174/4/2023
20 жовтня 2023 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді - Ілюшик І.А.,
за участю: секретаря Шарапової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Серебрякова Ернеста Сергійовича про відшкодування витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвокатом по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди,-
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги не змінювалися, не уточнювалися і не доповнювалися.
05.10.2023 року до суду від позивача по справі ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якому зазначено, що враховуючи малозначність та складність справи, відсутність обґрунтування визначення розміру правничої допомоги, ціну позову, відсутність впливу рішення суду на репутацію відповідача, матеріальний стан позивача, він вважає, що відшкодування позивачем витрат можливе в обсязі 3000 грн.
Відповідач, її представник, позивач та представники третьої особи на боці позивача в судове засідання 20.10.2023 року не зявились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Їх неявка відповідно до ст.ст. 246, 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без участі представника.
Перевіривши матеріали справи та доводи поданих заяв, оцінивши надані докази суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат.
Судом встановлено, що 02.10.2023 року ухвалено рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди відмовлено. Вказаним судовим рішенням не було вирішено питання стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
У встановленому законом порядку та строк після ухвалення рішення судом було надано документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката Серебряков Е.С., а саме: договір про надання правової допомоги від 13.09.2023 року, додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 13.09.2023 року, квитанція № 1 від 02.10.2023 року (а.с. 123-125).
До клопотання про зменшення розміру судових витрат надана довідка Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» від 05.10.2023 року за № 305/2 згідно якої ОСОБА_2 перебуває у вказаному закладі на повному державному забезпеченні з 25.12.2016 року, наказ № 410 від 25.12.2016 року (а.с. 131).
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. 1, 2, 5, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс-19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи (консультація, ознайомлення з позовною заявою, складення відзиву на позовну заяву, складання клопотаннґ про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, ознайомлення з клопотанням про долучення доказів, складання заперечення на нього, представництво інтересів в суді), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням поданого позивачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх не співмірності, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі наведеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд-
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Серебрякова Ернеста Сергійовича про відшкодування витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвокатом - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.
Витрати в іншому розмірі покласти на відповідача.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя І.А.Ілюшик