Ухвала

Іменем України

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 205/9969/13

провадження № 61-12893ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Дрозд Валерії Романівни як представника ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на дії та бездіяльність державного виконавця Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого правобережного ВДВ у Чечеловському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного МУМЮ (м. Одеса) та просило визнати неправомірною та скасувати постанову від 17 березня 2016 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про повернення виконавчого листа № 2/205185/14, виданого 12 серпня 2014 року стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «По виконавче провадження», оскільки вважає, що державним виконавцем не виконано всіх законодавчо передбачених заходів для розшуку боржника та його майна. Також, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просило визнати поважними причини пропуску строку для подання скарги та поновити строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця у зв`язку із тим, що товариство дізналося про постанову від 17 березня 2016 року тільки 28 квітня 2023 року при ознайомленні з матеріалами справи № 205/9969/13-ц в рамках провадження № 4-с/205/16/23 щодо скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з її майна накладеною в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 17 травня 2023 року відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про поновлення пропущеного строку для подання скарги, а скаргу залишив без розгляду.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 15 серпня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задовольнив. Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року скасував, справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

29 серпня 2023 року адвокат Дрозд В. Р. як представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надіслати до суду докази надсилання листом з описом вкладення копії касаційної скарги іншим учасникам справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

04 вересня 2023 року на виконання вимог вказаної ухвали адвокат Дрозд В. Р. як представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала докази надсилання листом з описом вкладення копії касаційної скарги іншим учасникам справи.

В касаційній скарзі адвокат Дрозд В. Р. як представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Апеляційним судом встановлено, що на виконанні у Новокодацькому ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадження ВП № 44734261 та ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/185/14, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 12 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 628 195,29 грн на користь ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого відповідно до договору від 24 квітня 2020 року та додатком № 1 до договору є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

В рамках ВП № 44734261 державним виконавцем 16 лютого 2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В рамках ВП № НОМЕР_1 державним виконавцем 17 березня 2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Оскаржуючи дії державного виконавця в рамках ВП № НОМЕР_1 щодо винесення постанови від 17 березня 2016 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просило визнати поважними причини пропуску строку для подачі такої скарги у зв`язку із їх необізнаністю про таке рішення державного виконавця на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «По виконавче провадження». Також зазначали, що дізнались про нього лише 28 квітня 2023 року при ознайомленні з матеріалами справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця в рамках ВП № НОМЕР_1.

Отже, апеляційний суд правильно зазначив, що суд першої інстанції формально підійшов до наведених скаржником доводів поважності причин пропуску строку на подання скарги та навів мотивування, які не були підставою для звернення до суду зі скаргою. Висновків суду в рамках ВП № НОМЕР_1 щодо винесення постанови від 17 березня 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», на що посилався заявник при зверненні до суду, ухвала суду першої інстанції не містить.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам скаржника щодо причин пропуску строку на подання скарги та безпідставно відмовив у його поновленні, залишивши скаргу без розгляду.

Наведені у скарзі доводи зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, власного тлумачення застосування норм права у конкретній справі, а також необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Також, посилання заявника в касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 910/7221/17, від 12 січня 2021 року у справі № 910/8794/17, від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г, від 31 липня 2023 року у справі № 2-3187/11, колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій є законним, постановлено з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Дрозд Валерії Романівни як представника ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на дії та бездіяльність державного виконавця Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов