Справа № 632/1384/23
провадження № 2/632/503/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2023 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді - Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін по справі цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю Гребенюк Олександра Сергійовича засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором без номеру від 03.04.2008 року у розмірі 62487,58 грн. станом на 23.02.2023 року, з яких 50842,56 грн. заборгованості за кредитом та 11645,02 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, а також судові витрати за розгляд справи у суді у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В обгрунтування позову було зазначено, що 03.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір без номеру у порядку ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до «Умов надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які були отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг і Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, зокрема кредитний, зі сплатою на користь позивача процентів за користування кредитними коштами.

Позивач вказав, що за умовами вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених сторонами та в межах кредитного ліміту. Відповідач в процесі користування кредитним рахунком не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив вимоги статей 526, 527, 530, 610, 1054 ЦК України, тобто ухилився від виконання взятих на себе зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою судді від 28.08.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без виклику осіб, наданий час сторонам по справі для подання усіх заяв по суті позову (а.с.101).

Позивач про вказану ухвалу був повідомлений належним чином засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України. Відповідач про вказану ухвалу був повідомлений у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.103-104). Відзив від відповідача не надходив.

Інші заяви, клопотання у справі відсутні та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися.

Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

03.04.2008 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету відповідно до вимог ст.634 ЦК України, в якій підтвердив, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які разом складають між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг (а.с.75). Вказана заява не містила вимог про те, що вказаний договір про надання банківських послуг є процентний або що відповідач за користування коштами позивача повинен сплачувати відповідні проценти. Інших заяв про приєднання до умов та правил банківських послуг у позивача відповідач не підписував.

Згодом 17.06.2022 року відповідач підписав наданий уповноваженим представником позивача паспорт споживчого кредиту зі строком дії до 17.06.2042 року (а.с.73-79). Вказаний паспорт містив інформацію про те, що за користування коштами позивача при укладанні відповідного договору споживач повинен буде сплачувати відсотки. Також вказаний паспорт споживчого кредиту містив інформацію про емітовані картки позивача та порядок їх використання. Його підписання відповідачем не може слугувати доказом того, що відповідач підтвердив факт процентних кредитних відносин між сторонами та погодився на запропоновані йому умови, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином між сторонами до цього часу діє безпроцентний кредитний договір від 03.04.2008 року, де відсутні докази ознайомлення відповідача з умовами кредитного договору щодо сплати процентів на користь позивача з урахуванням того, що паспорт споживчого кредиту не є доказом приєднання відповідача до змінених умов запропонованого йому кредитного договору позивачем.

Для отримання банківських послуг ОСОБА_1 отримував у позивача багаторазово банківські картки, остання за часом: Універсальна, № НОМЕР_1 строком дії з 17.06.2022 року до 31.05.2026 року (а.с.73), за якими 31.08.2022 року була здійснена зміна умов кредитування до 0,00 грн. (а.с.73).

Таким чином, погоджуючись з вимогами позивача щодо необхідності повернення відповідачем сум отриманих у позивача коштів, суд вважає, що відсутні підстави для нарахування позивачем відповідачу відсотків, зокрема прострочених, вимога щодо стягнення яких у розмірі 11645,02 грн. заявлена у позовній заяві, оскільки вказане нарахування не відповідає підписаним відповідачем заяві-анкеті від 03.04.2008 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за відсутності інших доказів приєднання відповідача саме до процентних умов договору з відповідачем, оскільки не містить умов щодо можливості позивача нараховувати відсотки за користування отриманими у нього відповідачем коштами, а надані Умови та правила надання банківських послуг (а.с.80-89) не містять підпису відповідача, що вказує, що зазначені в них умови відповідач та позивач не погоджували. Тарифів обслуговування у позивача за відповідними картковими рахунками матеріали справи взагалі не містять, тому не можливо встановити порядок нарахування відсотків, заявлених позивачем.

У даній справі суддею встановлено, що у підписаній заяві відповідачем відсутні ознаки підтвердження відповідача саме на ті умови, які запропонував позивач відповідно до його розрахунків у позовній заяві та у виписці за договором від 01.03.2023 року.

Підсумовуючи викладене суд встановлює, що даних про укладання між сторонами кредитного договору зі сплатою відсотків за користування коштами позивача між сторонами укладено не було через відсутність будь-яких доказів вказаного факту, зокрема підписаних відповідачем документів на підтвердження саме процентного кредитного договору між сторонами, оскільки жоден з наявних документів у справі не вказує, що відповідач погоджувався на нарахування на отримані ним кредитні кошти процентів за їх використання.

Таким чином під час розгляду справи підтвердився борг за сумою тіла кредиту у визначеному позивачем розмірі у сумі 50842,56 грн., в той час як вимоги щодо стягнення процентів у сумі 11645,02 грн. не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - позивач АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В даній справі позивач не довів факту можливості застосування взагалі відсотків щодо укладеного між сторонами договору, як і можливість їх застосування при нарахування заборгованості.

Окремо суддя зазначає, що як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Також суддя зазначає, що із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відносно даної справи, суд зазначає, що укладений між сторонами договір припинив дію після надходження від позивача позовної заяви до відповідача, тобто 23.08.2023 року.

На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги у розмірі 50842,56 грн . із 62487,58 грн. заявлених, що становить 81,36% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 81,36% від сплаченого при зверненні до суду позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн., що становить 2183,70 грн. Іншу суму сплаченого судового збору слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-14, 76-82, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 1048 ЦК України, суддя

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором банківського обслуговування від 03.04.2008 року, який 23.08.2023 року припинив дію (після пред`явлення позову до суду), станом на 23.02.2023 року у розмірі 50842,56 грн. (п`ятдесят тисяч вісімсот сорок дві грн. 56 коп.), які складаються з заборгованості по кредиту.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» частково судові витрати по справі у розмірі 2183,70 грн. (дві тисячі сто вісімдесят три грн. 70 коп.).

В іншій частині у задоволенні вимог щодо стягнення судового збору на користь позивача відмовити.

Копію рішення направити позивачеві засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України, а відповідачці засобами поштового зв`язку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 13 листопада 2023 року.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИ БАНК «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, тел. 056-735-32-82, 056-789-66-14.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт з безконтактним носієм № НОМЕР_2 , виданий 11.05.2021 року, орган видачі - 6348, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Олег КОЧНЄВ