ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6939/23 Справа № 214/3586/22 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/3586/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та індексу інфляції у відповідності ст. 625 ЦК України,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року,

встановив:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту ТОВ «Вердикт Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та індексу інфляції у відповідності ст. 625 ЦК України.

Позов обґрунтований тим, що 30 липня 2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 168798,00 швейцарських франків зі сплатою 8,99% річних.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти у розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 березня 2009 року по справі № 2-822/09 звернуто стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 109 3499,37 гривень.

23 вересня 2021 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 30 липня 2007 року.

Посилаючись на те, що оскільки позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних

У зв`язку з зазначеним просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 306 269,95 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 4 594,05 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 20 000 гривень.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Вважає підставу для відмови у задоволенні позовних вимог формальною, оскільки у суду була можливість ідентифікувати боржника за наданою позивачем копією рішення суду, роздрукованою з ЄДРСР, оскільки всі без винятку суди мають повний доступ до ЄДРСР із можливістю перевірки всіх учасників справ.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 168798,00 швейцарських франків, зі сплатою 8,99% річних, строком з 30 липня 2007 року по 30 липня 2018 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

23 вересня 2021 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 30 липня 2007 року.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом вимоги до відповідача.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Вердикт Капітал» посилався на те, що відповідачкою прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

На підтвердження вказаних обставин позивачем в якості доказу було надано копію рішення суду, роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не прийняв як належний та достатній доказ зазначену копію судового рішення, оскільки вона роздрукована з Єдиного реєстру судових рішень, не містить ідентифікації особи відповідача, не містить підпису судді, печатки суду, а також відміток щодо набрання ним законної сили. Встановивши, що позивачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено ухвалення рішення про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором, прострочення виконання нею зобов`язання по поверненню коштів за рішенням суду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми процесуального та матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження невиконання рішення суду, яке було ухвалено Дніпровським районним судом міста Херсон 04 березня 2009 року у цивільній справі № 2-822/09, у зв`язку з чим не можливо визначити наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги заявником додано копію заочного рішення Дніпровського районного суду міста Херсон від 04 березня 2009 року у справі № 2-822/09 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення та копію виконавчого листа № 2-822-2009 виданого Дніпровським районним судом м. Херсон 31 березня 2009 року у справі № 2-822/09.

Вказані докази не були предметом дослідження в суді першої інстанції та їм не було надано відповідну правову оцінку. Причини поважності неподання зазначених доказів позивач не навів.

Тлумачення п. 6 ч.2 ст. 356, ч.1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, наприклад, якщо новий доказ з`явився після розгляду справи судом першої інстанції або раніше був недоступний заявнику. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

З огляду на те, що вищевказані докази, які додані заявником до апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції та не підтверджують наявність підстав для задоволення позовних вимог, тобто не підтверджують невиконання та/або виконання рішення суду у справі № 2-822/09, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі належним чином оцінених доказах, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста