Справа № 461/3284/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/2060/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В. від 07 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 86895,15 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору 2270 гривень.

Вказане рішення, оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2022 рокув повному обсязі та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що поза увагою суду залишено, підтверджений належними доказами (квитанціями про сплату), факт сплати відповідачем вимоги 04.01.2021 року, про усунення порушення кредитних зобов`язань, що не заперечується позивачем, двома платіжками суму 8000 грн. Тоді як, згідно зазначеної вимоги, у відповідача основний борг складав в сумі - 2990,34 грн. та проценти в сумі - 5061,66 грн., що дорівнює сумі 7990,34 грн.Таким чином, відповідачем було усунуте порушення умов договору протягом визначеного позивачем терміну, тому вимога кредитодавця втратила чинність в силу абз.3 п.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Наголошує, що до позову надано, зокрема довідка-розрахунок, яка не може підтверджувати існування боргу, з якої вбачається, що позивачем надаються послуги з обслуговування кредиту, розмір яких - 62736,36 грн. та згідно п.5, колонки 7.4 Додатку №1 «інші послуги» до кредитного договору, фактично дорівнює сумі отриманого кредиту, який надано в сумі 68492,24 грн. При цьому, колонки 7.1 «за ведення рахунку»; 7.2 «розрахунково-касове обслуговування»; 7.3 «комісія за надання кредиту» порожні.Сума 74999,00 грн., зазначена в договорі кредиту, складається з нав`язаного позивачем, для надання кредиту, договору страхування з пов`язаною особою (страховий агент) на суму 6506,76 грн., що є нечесною/неприпустимою підприємницькою практикою, в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів» та не могло бути виключено відповідачем. Звертає увагу на те, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 03.10.2019 року, посилається на ДКБОФО та «Тарифи банку», як невід`ємні частини кредитного договору.Проте, надані позивачем ДКБОФО не містить підпису позичальника, а тому не можуть вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання кредитного договору відповідач був ознайомлений саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

В судове засідання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, письмових пояснень, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 8, 55 Конституції України, 258, 259, 263-265 ЦПК України,204, 509, 526, 536, 549, 625, 1050, 1054 ЦК України, 20 Закону України «Про споживче кредитування»та задовольняючи позов, виходив з того, що 03.10.2019 року між сторонами укладено кредитний договір №Z06.24906.005774066. Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 74999 гривень, зі сплатою 21,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 20.01.2021 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 24.02.2021 року становить: 86895,15 гривень та включає в себе: основний борг ? 59294,68 грн.; прострочений борг ? 6255,89 грн.; прострочені проценти 4859,8 грн.; строкові проценти 828,31 грн.; нарахована плата за обслуговування кредиту 1855,18 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 13801,29 грн. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 24.02.2021 року. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.01.2021 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір. Відповідно до пункту 3.2. Кредитного договору нанесенням власноручного підпису під цим договором Позичальник погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови. Відповідно до пункту 3.3. Кредитного договору, нанесенням власноручного підпису під цим договором Позичальник підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Згідно пункту 3.3. Кредитного договору, нанесенням власноручного підпису під цим договором Позичальник акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО і Тарифами AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку www.ideabank.ua. До того ж, відповідно до пункту 6 Кредитного договору, усі відносини між Позичальником і банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО який визначає усі інші істотні умови надання та користування кредитом додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті банку www.ideabank.ua. Таким чином, ДКБОФО є невід`ємною частиною Кредитного договору, врегульовує кредитні правовідносини, що склались між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а тому є належним доказом у даній справі. Як вбачається із матеріалів справи, Кредитним договором передбачено обов`язок ОСОБА_1 сплатити окрім тіла кредиту також і інші платежі, в тому числі, плату за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості). Відповідно до Паспорта, відповідачу було повідомлено про послуги третіх осіб, які обов`язкові для отримання кредиту, зокрема про послуги страховика, із обраною відповідачем компанією. У п. 3.11 Кредитного договору відповідач підтвердив самостійність вибору страхової компанії з переліку трьох запропонованих Банком. Також, відповідно до п. 2 Кредитного договору, який було підписано відповідачем, нанесенням власноручного підпису під цим Договором Страхувальник (застрахована особа) акцептує оферту ПрАТ СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ УКРАЇНА СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ. Страховий внесок 6506,76 грн. Окрім цього, відповідно до п. 1.7 Кредитного договору, Позичальник доручає оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6506,76 грн., згідно з умовами Договору добровільного страхування життя укладеного відповідно до п. 2 цього Договору. Суд прийшов до висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору і з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

У квітні 2021 року представниця АТ «Ідея Банк» Заставна О.В. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 86895,15 гривень;

- cтягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору 2270 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 03.10.2019 року між сторонами укладено кредитний договір №Z06.24906.005774066. Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 74999 гривень, зі сплатою 21,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 20.01.2021 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 24.02.2021 року становить 86895,15 гривень. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2019 року між сторонами укладено кредитний договір №Z06.24906.005774066, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 74999 гривень, зі сплатою 21,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), Акціонерне товариство «Ідея Банк», керуючись ст. 634 Цивільного кодексу України, оголошує Публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою надання відповідних банківських послуг у порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Банк звертається з цією Публічною пропозицією до фізичних осіб та бере на себе зобов`язання перед тими, котрі її приймуть (акцептують), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором за встановленими Банком Тарифами, чинними на момент отримання окремої банківської послуги.

Також, відповідно до пункту 3.2. Кредитного договору нанесенням власноручного підпису під цим договором Позичальник погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови.

Відповідно до пункту 3.3. Кредитного договору, нанесенням власноручного підпису під цим договором Позичальник підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Згідно пункту 3.3. Кредитного договору, нанесенням власноручного підпису під цим договором Позичальник акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО і Тарифами AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку www.ideabank.ua.

До того ж, відповідно до пункту 6 Кредитного договору, усі відносини між Позичальником і банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО який визначає усі інші істотні умови надання та користування кредитом додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті банку www.ideabank.ua.

Таким чином, ДКБОФО є невід`ємною частиною Кредитного договору, врегульовує кредитні правовідносини, що склались між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а тому є належним доказом у даній справі.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами.

Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів №1067426 від 03.10.2019 року, №1067432 від 03.10.2019 року. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 24.02.2021 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором № Z06.24906.005774066, яка згідно довідки-розрахунку станом на 24.02.2021 року становить 86895,15 грн. та складається із наступного: основний борг 59294,68 грн., прострочений борг 6255,89 грн., прострочені проценти 4859,80 грн., строкові проценти 828,31 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 1855,18 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 13801,29 грн.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 09.01.2021 року позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 4.01.2021 року вих.№12.4.2/Z06.24906.005774066, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень.

Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Банку.

З вказаної вимоги вбачається, що станом на 4.01.2021 р. заборгованість за Кредитним договором, враховуючи пеню становить 91027,86 грн., з яких строковий основний борг 62560,23 грн., прострочений основний борг 2990,34 грн., прострочені проценти 5061,66 грн., строкові проценти 1258,75 грн., строкова плата за обслуговування кредиту 3935,34 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 15221,54 грн.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором

Таким чином, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту, пеню та штраф припинилося з дня направлення кредитором цієї вимоги, а саме 4 січня 2021 року, а тому починаючи із зазначеної дати позивач не мав права нараховувати проценти та інші платежі за користування кредитом.

Однак, з довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що після 4 січня 2021 року позивачем нараховувалася проценти та інші платежі за користування кредитом.

Так, із довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.02.2021 року залишок заборгованості становив 86895,15 грн. та складається із наступного: основний борг 59294,68 грн., прострочений борг 6255,89 грн., прострочені проценти 4859,80 грн., строкові проценти 828,31 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 1855,18 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 13801,29 грн.

Що стосується вимог банку про стягнення плати за обслуговування кредиту, то слід вказати наступне.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультрактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець зацікавлений у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

З паспорту споживчого кредиту, який є додатком №1 до Договору кредиту вбачається, що у такому вказано плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Згідно п. 9.8.2 Публічної пропозиції про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно з графіком за Договором кредиту, що включає в себе:

-надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі Банку, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту; щодо зарахування платежу в погашення заборгованості, тощо;

-надання інформації по рахунку позичальника із використанням електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

-опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення п. 9.8.2 Публічної пропозиції про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та кредитного договоруукладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Відтак, оскільки Банком у Кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно, то колегія суддів вважає, що підстав для стягнення Банком з відповідача плати за обслуговування кредитної заборгованості не було.

Також, із виписки по рахунку (а.с. 33-37) вбачається, що банком протягом дії договору безпідставно зараховувалися кошти, сплачені відповідачем у розмірі 26081,37 грн. на погашення заборгованості, в рахунок сплати за обслуговування кредитом за нікчемною умовою договору, про що йшлося.

Окрім цього, з вказаної виписки по рахунку вбачається, що відповідачем сплачено 04.01.2021 року та 20.01.2021 року 8000 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором.

Відтак, від суми заборгованості, що підлягала стягненню слід відрахувати, як стягнуту Банком суму за нікчемною умовою договору, так і нараховану Банком суму за обслуговування кредиту за цією ж нікчемною умовою договору та суму погашеного кредиту у розмірі 8000 грн. (91027,86 грн. 3935,347 грн. 15221,54грн. 26081,37 грн. 8000 грн.).

Відповідно до стягнення підлягала заборгованість у розмірі 37789,61 грн.

Відтак, зважаючи на те, що ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, слід було б стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість у розмірі 37789,61 грн.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими, та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід змінити, виклавши резолютивну частину рішення таким чином: «позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. тягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 37789,61 гривень. задоволенні решти позову відмовити.тягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору 987,19 гривень».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2022 року змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

«позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 37789,61 гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору 987,19 гривень».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра