Справа № 697/352/23
Провадження № 2/697/216/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18 жовтня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» (далі також ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ», відповідач) про захист прав споживача.

Позов мотивовано тим, що згідно Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 позивач являється споживачем, а відповідач являється постачальником природного газу.

Цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Позивач має у відповідача особовий рахунок: НОМЕР_1 , ЕІС-код: НОМЕР_2 .

Правові взаємовідносини між ним, як споживачем, та відповідачем, також врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ.

Починаючи з липня 2021 року позивач щомісячно сплачував відповідачу за надані послуги через Приват24 по 2000 грн., що давало йому можливість рівномірно розподілить витрати, а відповідачу рівномірно отримувати доходи.

13.05.2022 Приват24 повідомив про оновлення платежів за комунальні послуги, надані в квітні 2022 року, в тому числі за спожитий газ.

Згідно даних банку, заборгованість ОСОБА_1 перед відповідачем за спожитий в квітні 2022 року газ складала 1670,00 грн.

Сума заборгованості підтверджена також рахунком відповідача, який він отримав 18.05.2022.

Таким чином, у позивача були всі підстави для виконання чергового платежу за реквізитами відповідача.

20.05.2022 позивач перерахував через Приват24 за реквізитами відповідача 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1. Таким чином, він погасив борг в сумі 1670,00 грн. та виконав оплату в рахунок майбутніх періодів в сумі 330,00 грн.

15.06.2022 Приват24 повідомив про оновлення платежів за комунальні послуги, надані в травні 2022 року, в тому числі за спожитий газ.

Згідно даних банку його заборгованість перед Відповідачем за спожитий в травні 2022 року газ складала 932,40 грн.

Сума заборгованості підтверджена також рахунком відповідача, який позивач отримав 17.06.2022.

Таким чином, у позивача були всі підстави для виконання чергового платежу за реквізитами відповідача.

18.06.2022 ОСОБА_1 перерахував через Приват24 за реквізитами відповідача 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1. Таким чином він погасив борг в сумі 932,40 грн. та виконав оплату в рахунок майбутніх періодів в сумі 1067,60 грн.

20.07.2022 позивач отримав від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» рахунок на суму 1237,10 грн. за спожитий в травні 2022 року газ, за який вже сплатив відповідачу.

З цього рахунку позивач вперше дізнався, що згідно наказу Міністерства енергетики України від 08.06.2022 № 198 у травні 2022 року він став клієнтом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» і, відповідно, з 01.05.2022 отримував газ від нового постачальника, а кошти, надмірно сплачені попередньому постачальнику, тобто відповідачу, підлягають поверненню.

Сума надмірно сплачених ним в травні-червні 2022 року попередньому постачальнику, тобто відповідачу, коштів складає 2330,00 грн., з яких:

- 330,00 грн. оплата в рахунок майбутніх періодів, здійснена 20.05.2022;

- 2000,00 грн. оплата за не надані в травні 2022 року послуги, здійснена 18.06.2022.

Станом на 22.07.2022 за даними Приват24, які останньому надав відповідач, після 30.04.2022 відповідач не проводив нарахувань за його особовим рахунком НОМЕР_1 , чим підтверджується, що позивачем надмірно сплачено в травні-червні 2022 року відповідачу 2330,00 грн.

Цими ж даними відповідач стверджує, що з 01.05.2022 він не являється постачальником природного газу за особовим рахунком позивача НОМЕР_1 .

При цьому, знаючи, що він не являється постачальником природного газу за особовим рахунком позивача НОМЕР_1 з 01.05.2022, відповідач надав банку дані про його заборгованість за спожитий в травні 2022 року газ та надіслав рахунок за травень 2022 року, який ОСОБА_1 отримав 17.06.2022.

Таким чином, відповідач, не являючись постачальником природного газу за його особовим рахунком НОМЕР_1 з 01.05.2022, безпідставно отримавши 330,00 грн. 20.05.2022 та 2000,00 грн., 18.06.2022 набув статусу недобросовісного набувача в розумінні ст. 390 Цивільного кодексу України.

З 21.05.2022 по час звернення до суду відповідач, не вживши жодного заходу щодо повернення позивачу надмірно сплачених у травні-червні 2022 року коштів у сумі 2330 грн., набув статусу боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до рекомендацій, наведених в рахунку ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», позивач направив 01.08.2022 на електронну адресу відповідача заяву про повернення надмірно сплачених коштів, що підтверджується знімками екрану.

В заяві про повернення надмірно сплачених коштів позивач просив відповідача повернути надмірно сплачені в травні-червні 2022 року кошти в сумі 2330,00 грн. як це передбачено пунктом 24 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496.

Не дочекавшись повернення надмірно сплачених коштів чи будь-якої відповіді відповідача на заяву позивача про повернення надмірно сплачених коштів від 01.08.2022, позивач надіслав відповідачу 06.09.2022 цінним поштовим відправленням з описом вкладення згідно накладної № 657 повторну заяву про повернення надмірно сплачених коштів, яку відповідач отримав 08.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В повторній заяві про повернення надмірно сплачених коштів позивач, керуючись статтею 1212 Цивільного кодексу України та пунктом 24 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, просив (не вимагав) в порядку досудового врегулювання повернути надмірно сплачені в травні-червні 2022 року кошти в сумі 2330,00 грн. у термін не пізніше п`ятнадцяти днів, як це передбачено статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

Але до цього часу надмірно сплачені ОСОБА_1 відповідачу в травні-червні 2022 року кошти в сумі 2330,00 грн. позивачу не повернені.

Обидві його заяви про повернення надмірно сплачених коштів відповідачем проігноровані, жодної відповіді на них не надано.

Такі дії відповідача відносно нього, людини похилого віку, споживача, який протягом років добросовісно оплачував послуги відповідача з постачання природного газу, принижують його гідність та достоїнство, викликають відчуття пригніченості і безвихідності, чим завдають йому моральної шкоди, яку він оцінює в 5000,00 грн.

До того ж, витративши багато особистого часу, він зазнав додаткових витрат, пов`язаних з підготовкою та пересиланням відповідачу двох заяв про повернення надмірно сплачених коштів та підготовку цієї позовної заяви.

Загальна сума додаткових витрат складає 328,80 грн., в тому числі: пересилання відповідачу повторної заяви про повернення надмірно сплачених коштів 88,80 грн.; роздрукування трьох примірників цієї позовної заяви 240,00 грн.

Не повернувши йому до цього часу надмірно сплачені в травні-червні 2022 року кошти в сумі 2330,00 грн. і не надавши жодної відповіді на заяви позивача, відповідач порушив його права та завдав йому майнової і моральної шкоди.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам не передбачає відповідальності постачальника, тобто відповідача, за користування чужими грошовими коштами.

В такому випадку відповідач повинен сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми надмірно сплачених в травні-червні 2022 року коштів.

Загальна сума його інфляційних втрат від користування відповідачем належними позивачу коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 складає 2569,27 2330 = 239,27 грн.

Загальна сума трьох процентів річних за користування відповідачем належними позивачу коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 складає 0,79 + 38,30 = 39,09 грн.

Загальна сума збитків, завданих позивачу відповідачем становить 2937,16 грн., в тому числі: надмірно сплачені відповідачу в травні-червні 2022 року коштами 2330,00 грн.; інфляційні втрати від користування відповідачем належними ОСОБА_1 коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 239,27 грн.; три проценти річних за користування відповідачем належними ОСОБА_1 коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 39,09 грн.; додаткові витрати, пов`язані з підготовкою та пересиланням відповідачу двох заяв про повернення надмірно сплачених коштів та підготовку цієї позовної заяви 328,80 грн.

Моральну (немайнову) шкоду позивач оцінює в 5000,00 грн.

З огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» на його користь відшкодування завданих збитків (майнової шкоди) в сумі 2937,16 грн., в тому числі: надмірно сплачені кошти в травні-червні 2022 року в сумі 2330,00 грн.; інфляційні втрати від користування коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 в розмірі 239,27 грн.; три проценти річних за користування коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 в розмірі 39,09 грн. та додаткові витрати, пов`язані з підготовкою та пересиланням відповідачу двох заяв про повернення надмірно сплачених коштів та підготовку позовної заяви 328,80 грн., а також моральну (немайнову) шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023, справу передано для розгляду судді Льон О.М. (а.с.18).

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.19).

28.02.2023 позивачем ОСОБА_1 усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідне клопотання (а.с.22).

01.03.2023 ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.39).

Відповідно до п.2.3 підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області №49 від 11.04.2023, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, та з метою недопущення порушення строку розгляду справи, 11.04.2023 було проведено повторний автоматичний розподіл справи (а.с.47).

Згідно протоколу про повторний автоматичний розподіл судової справи між суддями від 11.04.2023, справу передано для подальшого розгляду судді Скирді Б.К. (а.с.48).

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирди Б.К. від 14.04.2023 справу прийнято до свого провадження (а.с.49).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2023 відкладено судовий розгляд по справі та визнано обов`язковою явку в судове засідання представника відповідача ТОВ «Черкасигаз збут» (а.с.52-53).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2023 відкладено судовий розгляд по справі та повторно визнано обов`язковою явку в судове засідання представника відповідача ТОВ «Черкасигаз збут» (а.с.59-60).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.07.2023 відкладено судовий розгляд по справі та повторно визнано обов`язковою явку в судове засідання представника відповідача ТОВ «Черкасигаз збут» (а.с.64-65).

Судові засідання неодноразово відкладались через неявку представника відповідача, явка якого в судове засідання визнавалась обов`язковою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.57).

Представник відповідача ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові та електронні повідомлення в матеріалах справи. Причини неявки представник відповідача суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу у відповідності до ч. 4 ст. 259 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач є споживачем природного газу, який постачав відповідач за адресою: АДРЕСА_1 .

З 01.05.2022 функції постачальника розпочало виконувати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Як вбачається з матеріалів справи, позивача про зміну постачальника не було повідомлено, у зв`язку з чим у позивача станом на травень-червень 2022 року утворилася переплата відповідачеві, який не здійснював постачання газу, в сумі 2330,00 грн.

Відповідно до наданих квитанцій, позивачем було здійснено оплату в сумі 4000,00 грн. через інтернет-банкінг Приват24, про що свідчать відповідні квитанції в матеріалах справи (а.с.27, 29).

Позивач зазначив, що сплачена ним сума коштів не була реалізована відповідачем за призначенням.

Відповідно до наданих рахунків (а.с.26, 28), позивачу нараховано до сплати за квітень 2022 року в сумі 1670,00 грн. та за травень 2022 року в сумі 932,40 грн.

Відповідно до рахунку за спожитий газ, який надійшов від ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», позивачу ОСОБА_1 нараховано оплату за газ в розмірі 1273,00 грн. за травень 2022 року (а.с.30).

Суд наголошує на тому, що вказану позивачем сума в розмірі 2330,00 грн. не оспорювалась відповідачем. Судом ухвалами Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2023, 19.06.2023 та 17.07.2023 визнавалась явка представника відповідача обов`язковою для з`ясування наявності переплати у ОСОБА_1 . Проте представник відповідача ТОВ «Черкасигаз збут» жодного разу до суду не з`явився, пояснень не надав.

01.08.2022 на поштову адресу відповідача ТОВ «Черкасигаз збут» позивач направив заяву з проханням повернути надмірно сплачені кошти в сумі 2330,00 грн. (а.с.7).

Як стверджує позивач, відповідь на вказаний лист відповідач не надав та суму переплати не повернув, доказів протилежного суду не надано.

В зв`язку з чим, 06.09.2022 він повторно звернувся із листом до відповідача ТОВ «Черкасигаз збут» про повернення суми переплати, який було направлено цінним поштовим відправленням з описом вкладенням (а.с.6, 33-35, 38).

Як стверджує позивач, відповідь на вказаний лист відповідач не надав та суму переплати не повернув, доказів протилежного суду не надано.

Досліджені судом документи та розрахунки не були спростовані відповідачем, який не був позбавлений можливості підписати зі споживачем акт звірки обсягу фактично наданого обсягу природного газу та наявність переплати.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

На виконання вимог положень статті 12 цього Закону було розроблено та прийнято Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500.

Згідно з положеннями пункту 2 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з п. 4.5 розділу IV Типового договору, розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. Спосіб оплати має бути визначений Споживачем в заяві-приєднанні.

При цьому Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Відповідно до п. 4.6 розділу IV Типового договору, усі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору.

Отже, виходячи з зазначених норм Типового договору та правила постачання природного газу вбачається, що ТОВ «Черкасигаз збут» щомісячно надсилало позивачу повідомлення (квитанції) про сплату за рахунком № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ОСОБА_1 , який закріплений за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26, 28).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно Правил постачання природного газу, споживач - юридична або фізична особа або фізична особа - підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно абзацу четвертого п. 24 розділу III Правил постачання природного газу, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з наступного.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання відповідач не повинен зловживати своїми правами, в тому числі, щодо проведення розрахунків зі споживачами.

Суд також зазначає, що статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати.

Статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що діяльність у сфері електроенергетики, на ринку природного газу, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами, постачання теплової енергії та іншу діяльність, ліцензування якої здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до закону, та здійснення контролю у цих сферах підлягає ліцензуванню.

ТОВ «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою Національної комісії, відповідно до постанови НКРЕКП № 838 від 29.06.2017.

Наказом Міністерства енергетики України від 08.06.2022 № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.06.2022 за № 637/37973 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01.05.2022 постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та базової річної пропозиції.

З урахуванням викладеного вбачається, що ТОВ «Черкасигаз збут» з 01.05.2022 здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими числовими значеннями об`єму спожитого газу, а тому сплачені кошти на рахунок відповідача за об`єм, який фактично не поставлений, є такими, що отримані безпідставно.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що грошові кошти в розмірі 2330,00 грн., які утворилися в результаті переплати за надання послуг з газопостачання, є безпідставно набутими, а тому вказана сума має бути повернута відповідачем позивачу. В зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в зазначеній вище частині.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складатиме: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, які ніким не оспорені, інфляційні втрати за період із 21.05.2022 по 31.12.2022 становлять 239,27 грн., 3% річних нараховані на суму заборгованості розраховані за період з 21.05.2022 по 31.12.2022 становлять 39,09 грн., а тому позовні вимоги в даній частині також підлягають до задоволення.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів.

Оскільки, судом встановлено порушення прав позивача, в частині неповернення відповідачем безпідставно набутих грошових коштів, а тому позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася у порушенні звичайного способу життя.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимоги позивача та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

В зв`язку з цим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Що стосується додаткових витрат, пов`язаних з підготовкою та пересиланням відповідачу двох заяв про повернення надмірно сплачених коштів та підготовку позовної заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки вказані позивачем витрати, пов`язані з підготовкою та пересиланням відповідачу двох заяв про повернення надмірно сплачених коштів та підготовку позовної заяви в сумі 328,80 грн. не входять до переліку витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні ч. 2 ст. 133 ЦПК України, а тому суд у їх відшкодуванні вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» (18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Громова, 142, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :

- надмірно сплачені кошти за постачання природного газу в травні-червні 2022 року в сумі 2330,00 грн. (дві тисячі триста тридцять гривень 00 копійок);

- інфляційні втрати від користування коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 в розмірі 239,27 грн. (двісті тридцять дев`ять гривень 27 копійок);

- три проценти річних за користування коштами в період з 21.05.2022 по 31.12.2022 в розмірі 39,09 грн. (тридцять дев`ять гривень 09 копійок), а всього в розмірі 2608,36 грн. (дві тисячі шістсот вісім гривень 36 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» (18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Громова, 142, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» (18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Громова, 142, ) на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом тридцяти днів з дня його отримання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Б . К . Скирда