Справа № 635/8226/23
Провадження № 2-о/635/138/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Даниленко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання - Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Комісії з припинення або ліквідації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Комісії з припинення або ліквідації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити, що в період з 26.01.1987 по 09.01.1989 ОСОБА_1 фактично виконував обов`язки на посаді слідчого окремого батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ УВС Харківського облвиконкому, які були визначені КПК України (в редакції 1960 року).

Свої вимоги заявник мотивує тим, що з 26.01.1987 по 09.01.1989 він перебував у кадрах Міністерства внутрішніх справ і проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого дізнавача із присвоєнням йому спеціального звання, що згідно постанови №778 було віднесено до категорії середнього начальницького складу. Перебуваючи на посаді старшого дізнавача заявник виконував функції попереднього слідства. Від даного юридичного факту залежить обчислення загального стажу роботи в органах МВС. Позасудовим способом неможливо встановити такий факт, що має юридичне значення. З огляду на вищевикладене заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заінтересована особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Комісії з припинення або ліквідації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, направила до суду письмові пояснення, де зазначає, що ОСОБА_1 призначений на посаду старшого інспектора по дізнанню окремого батальйону дорожньо-патрульної служби ДА1 УВС Харківського облвиконкому. До повноважень старшого інспектора по дізнанню Єгупенка В.В. входили обов`язки щодо виявлення ознак злочину і осіб, що його вчинили, порушення справи та проведення слідчих дій, відповідно до статті 105 КПК України (в редакції 1960 року) здійснення попереднього слідства з направленням матеріалів прокурору для затвердження та направлення для розгляду до суду, прийняття процесуальних рішень у випадках, передбачених КПК України (в редакції 1960 року), складання протоколів про проведення слідчих дій, що передбачено статтею 84 КПК України (в редакції 1960 року) з урахуванням вимог статей 85, 85-1, 85-2 КПК України (в редакції 1960 року), а також виконував інші повноваження слідчого, передбачені КПК України (в редакції 1960 року). В період з 26.01.1987 по 09.01.1989 ОСОБА_1 фактично перебував на посаді слідчого, обов`язки якого були визначені КПК України (в редакції 1960 року).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.09.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив задовольнити його вимоги та провести розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд заяви без його участі.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

ОСОБА_1 з 25.01.1983 по 27.01.2009 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. У 1987 році закінчив Харківський юридичний інститут імені Ф.Е.Дзержинського, здобувши вищу освіту за спеціальністю правознавство. В період з 26.01.1987 по 09.01.1989 (після здобуття вищої юридичної освіти) проходив службу на посаді старшого інспектора по дізнанню окремого батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ УВС Харківського облвиконкому, де фактично перебував на посаді слідчого, обов`язки якого були визначені КПК України (в редакції 1960 року), що підтверджується записами в трудовій книжці, дипломом про вищу освіту, послужним списком та довідкою ГУ МВС України в Харківській області від 28.09.2021 за №1686/119-26/01-2021.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.08.1978 за № 685 затверджене «Положення про Державну автомобільну інспекцію», пунктом 1 якого передбачено, що Державна автомобільна інспекція входить в систему Міністерства внутрішніх справ СРСР.

Відповідно до пункту 7 розділу і Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 за №778, яке діяло на час проходження служби ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора по дізнанню окремого батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ УВС Харківського облвиконкому, військовозобов`язані, призначені на посади рядового і начальницького складу міліції, а також зараховані курсантами шкіл міліції, знімаються з військового обліку та перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ СРСР.

ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання «лейтенант міліції» - з 06.11.1985 та «старший лейтенант міліції» - з 06.11.1988.

Таким чином, з 26.01.1987 по 09.01.1989 ОСОБА_1 перебував у кадрах Міністерства внутрішніх справ і проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого дізнавача із присвоєнням йому спеціального звання, що згідно постанови №778 було віднесено до категорії середнього начальницького складу.

Відповідно до статті 31 КПК України (в редакції, яка діяла з 01.04.1961) передбачено, що порядок зносин судів, прокурорів, слідчих і органів дізнання з відповідними установами іноземних держав, а також порядок виконання взаємних доручень визначається законодавством України і міжнародними договорами України. До повноважень заявника під час проходження служби входили обов`язки щодо: - оцінки доказів при розгляді обставин справи, що передбачено абзацом першим статті 67 КПК України (1960 року), відповідно до якої суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, оцінюють докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом: -виявлення ознак злочину і осіб, що його вчинили; -порушення кримінальної справи та проведення слідчих дій; -здійснення попереднього слідства з направленням матеріалів прокурору для затвердження та направлення до суду, в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України (1960 року); -прийняття процесуальних рішень, складанні протоколів про проведення слідчих дій у порядку, передбаченому статтею 85 КПК України (1960 року) та інші обов`язки слідчого.

Тобто фактично перебуваючи на посаді старшого дізнавача ОСОБА_1 виконував функції попереднього слідства.

Відповідно до статті 102 КПК України (1960 року) органами попереднього слідства є слідчі прокуратури, слідчі органів внутрішніх справ і слідчі органів безпеки.

За наведених підстав, враховуючи особливості ведення трудової книжки працівника органів МВС (вносяться записи про прийняття на службу в органи МВС), а також враховуючи порядок ведення послужного списку, в якому відображені посади у відділах органів МВС, у яких він проходив службу, але без зазначення процесуального статусу і функціональних обов`язків, належним доказом перебування ОСОБА_1 на посаді слідчого за фактичним виконанням процесуальних обов`язків слідчого є довідка ГУ МВС у Харківській області від 20.09.2021 за №1686/119-26/01- 2021.

Узагальнюючою ознакою, яка дає підстави для віднесення посади до «слідчого» у розумінні КПК України є покладення на нього обов`язків здійснення досудового розслідування у кримінальних справах.

За приписами частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з" необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт,' але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 № 643/6447/19, від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19, від 18.11.2020 у справі № 554/3600/19, від 25.11.2020 у справі № 636/4087/19, від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Як роз`яснено в п.п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Статтею124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124 Конституції України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 319, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Комісії з припинення або ліквідації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, яким встановити, що в період з 26.01.1987 по 09.01.1989 ОСОБА_1 фактично виконував обов`язки на посаді слідчого окремого батальйону дорожньо - патрульної служби ДАІ УВС Харківського облвиконкому, які були визначені КПК України (в редакції 1960 року).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Комісії з припинення або ліквідації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, , адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2023.

Суддя Т.П.Даниленко