Справа № 155/382/23 Головуючий у 1 інстанції: Санакоєв Д. Т.
Провадження № 22-ц/802/906/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 17 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25 жовтня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 була укладена у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису Заява-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37797463 від 25.10.2019, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 82483,69 грн строком на 48 місяців до 25.10.2023 року під фіксовану процентну ставку 52,90 %, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

04 травня 2020 року між сторонами було укладено додаткову угоду за №014-RO-82-37797463/81-1/33722 до цього кредитного договору, за якою сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту.

Позивач вказував, що, незважаючи на виконання ним умов кредитного договору та додаткової угоди, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором перед позивачем не виконав, унаслідок чого в позичальника перед позикодавцем станом на 05 грудня 2022 року виник борг у розмірі 225127,05 грн, який складається з: 235597,46 грн заборгованості за кредитом; 19529,59 грн заборгованості за відсотками, в тому числі 16155,04 грн простроченої заборгованості за відсотками.

На підставі наведеного АТ «Райффайзен Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь кредитну заборгованість у розмірі 225127,05 грн та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 17 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково заборгованість за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-37797463 від 25 жовтня 2019 року у розмірі 255127 грн 05 коп., яка складається з: 235597,46 грн заборгованості за кредитом; 19529,59 грн заборгованості за відсотками, в тому числі 16155,04 грн простроченої заборгованості за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3826,91 гривень

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що договір, укладений між ним та АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 25.10.2019 про надання кредитних коштів є таким, що порушує його права як споживача та підлягає визнанню недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» вказує, що доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього, відповідно до умов яких нараховано заборгованість позичальника перед позикодавцем. Оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо невірного розрахунку заборгованості, який суд належним чином перевірив, та не спростовано наданих суду позивачем доказів, то, виходячи із принципу свободи договору, суд вважав позов підставним та обґрунтованим, а тому його задовольнив.

Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає і колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується Статутом, та ОСОБА_1 була укладена заява про акцепт публічної пропозиції/угода №CMDPI-567420 від 24 липня 2019 року. Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 прийняв публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, які викладені в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені на сайті банку та висловив повну та безумовну згоду з її умовами. Також безумовно визнав, що публічна пропозиція, заява про акцепт, Правила, Тарифи, заяви зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин сторін. Договір є укладеним з дати підписання заяви про акцепт (а.с.15).

25.10.2019 року ОСОБА_1 ознайомився із Паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», скріпив його власним електронним підписом. Паспорт містить інформацію про кредитодавця, основні умови кредитування, про реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту, іншу важливу інформація, у т.ч. правового аспекту (а.с.9, 10).

Того ж дня, між АТ «Райффайзен Банк » та ОСОБА_1 було укладено заяву про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № НОМЕР_1 , яка є формою кредитного договору (а.с.10 зворот - 12).

Пунктом 1.2 заяви-договору визначено, що на умовах цієї заяви-договору з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 82483,69 гривень, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.

Строк кредиту відповідно до п.1.2.2 заяви-договору складає 48 місяців - з 25.10.2019 по 25.10.2023.

Процентна ставка фіксована і становить 52,90% річних згідно з п.1.2.3 заяви-договору.

Відповідно до наданої суду копії додаткової угоди №014-RO-82-37797463/81-1/33722 від 04.05.2020 року до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-37797463 від 25 жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено дану угоду, яка підписана власноручно відповідачем, згідно з якою строк кредиту було збільшено на 6 календарних місяців, до 25 квітня 2024 року, та змінено графік платежів, зафіксовано наявний розмір заборгованості, тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу відповідно до встановленого графіка на строк від 25 травня до 24 листопада 2020 року.

Однак одночасно сторонами визначено, що з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту (тобто тіло кредиту) збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов`язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до графіка погашення кредиту та інших платежів, що є додатком до цієї угоди (п.2.3,2.4(а.с.16-25).

Як вбачається з додатку №1 до додаткової угоди №014-RO-82-37797463/81-1/33722 від 04.05.2020 року до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-37797463 від 25 жовтня 2019 сторонами було погоджено та скріплено особистими підписами графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (а.с.23).

На підтвердження своїх позовних вимог банк надав розрахунок заборгованості за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-37797463 від 25 жовтня 2019 року у розмірі 255127,05 грн., яка складається з: 235597,46 грн. заборгованості за кредитом; 19529,59 грн. заборгованості за відсотками (а.с.7, 8).

07 грудня 2022 року на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, яка у визначений термін не була виконана.

До суду позивач звернувся 10 березня 2023 року про стягнення боргу, який виник станом на 05 грудня 2022 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,

а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 , після підписання ним договору в електронному вигляді ним було також підписано договір і особистим підписом у паперовому вигляді.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір, укладений між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання кредитних коштів, підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує його права як споживача, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, сторони договору узгодили всі істотні умови договору, відповідач погодився із укладеним договором, та як зазначав в апеляційній скарзі, погашав заборгованість саме за цим договором шляхом внесення коштів на рахунки позивача, що вбачається із виписки по особових рахунках відповідача, які є первинними банківськими документами і належними та допустимими доказами у справі.

Отже, і доводи апеляційної скарги про відсутність розрахунку заборгованості спростовуються наведеним вище наявністю виписок з особового рахунку відповідача, які суд перевірив належним чином. Інших розрахунків відповідачем не надано суду, а також жодних клопотань з цього приводу суду не заявляв.

Покликання в апеляційній скарзі на безпідставне збільшення суми по тілу кредиту також спростовуються укладеною додатковою угодою між сторонами, зі змісту якої слідує, що з дати застосування змін, викладених у додатковій угоді, фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. В подальшому, у зв`язку із несплатою відповідачем у процесі кредитування відсотків, такі прострочені відсотки шляхом реструктуризації заборгованості були капіталізовані до суми кредиту.

Твердження апелянта про збільшення відсоткової ставки по кредитному договору не підтверджена відповідачем в ході розгляду справи жодними доказами.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що спірний кредитний договір та додатковий договір до нього є укладеними з додержанням письмової форми та підписані відповідачем. Отже, сторонами кредитного договору досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, вони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. За наведених обставин ОСОБА_1 повністю погодився з умовами кредитного договору, додаткового договору до нього, в яких зокрема визначено розмір відсотків за користування кредитом, а також умови зарахування всіх несплачених процентів та інших нарахувань до розміру тіла кредиту, що підтверджується наявністю його особистого підпису, виконанням цього договору, а також вказані обставини щодо добровільного підписання ним договору він підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду .

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, а відтак апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно із нормами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 17 травня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді