23.10.2023 Справа № 756/6412/23
Унікальний №756/6412/23
Провадження №2/756/3420/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Міщенко О.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання їх спільної дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю за місцем її проживання.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 вказувала, що від шлюбу з ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання 25.11.2019 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюбу донька залишилась проживати разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

За твердженням позивача 23.02.2022 року ОСОБА_2 за попередньою домовленістю зустрівся з дитиною та забрав її до себе із наміром повернути 24.02.2022 року, однак у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації в України дитина залишилася разом з відповідачем.

При цьому, лише 04.04.2022 року після звернення до правоохоронних органів ОСОБА_4 змогла забрати дитину у відповідача в м. Хмельницькому.

Зі слів ОСОБА_4 після квітня 2022 року в приватних бесідах ОСОБА_2 неодноразово погрожував одноособово змінити місце проживання дитини та виховувати її самостійно, а тому виникла необхідність визначити місце проживання дитини з матір`ю у судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позовній заяві, при цьому підтвердила, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, батько вільно спілкується з донькою і має можливість безперешкодно зустрічатись з дитиною та забирати її до себе на вихідні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечили проти позову вказуючи про безпідставність вимог та відсутність предмету спору, як на час подання позовної заяви так і після відкриття провадження у справі, а тому просили закрити провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

За таких обставин закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання 25.11.2019 року шлюбу позивача та відповідача донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилась проживати разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , на час подання позовної заяви та після відкриття провадження у справі проживала та проживає разом з матір`ю.

При цьому, судом з`ясовано, що батько не заперечував та не заперечує, не чинив і не чинить перешкод такому проживанню, більше того погоджується з усіма ініціативами матері за для уникнення травмування психіки дитини.

В судовому засіданні вказані твердження не спростовані жодними належними та допустимими доказами.

Будь-які докази на підтвердження відсутності згоди або оспорювання відповідачем місця проживання дитини, чинення перешкод у спілкуванні і вихованні доньки, утримання відповідачем дитини біля себе за допомогою фізичного чи психологічного насильства відсутні.

Судом встановлено, що виїзд дитини разом з батьком до м. Хмельницього дійсно не узгоджувався із матір`ю дитини, оскільки був викликаний непередбачуваними обставинами, а саме повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну, але рішення про екстрений переїзд дитини був спрямований на забезпечення безпеки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше того матір дитини самостійно евакуювалася з постійного місця проживання, а тому не було куди і до кого повертати дитину.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями позовна заява ОСОБА_4 надійшла до суду 23.05.2023 року.

Відсутність спору щодо місця проживання дитини на час подання позовної заяви підтверджується, крім іншого, особистою заявою ОСОБА_4 від 27.04.2022 року до Начальника ХРУП ГУНП в Хмельницькій області за якою остання просила припинити розшук малолітньої доньки ОСОБА_5 , оскільки на час звернення донька із заявницею та перебуває у безпеці.

На думку суду, висновок органу опіки та піклування Вишгородської міської ради від 17.08.2023 року не є свідченням існування спору між батьками щодо місця проживання дитини, оскільки існування такого спору не з`ясовувалось під час його оформлення, більше того сам висновок містить відомості про те, що заявниця проживає разом з донькою, а ОСОБА_2 в свою чергу повідомляє працівників служби про відсутність спору та непорозумінь щодо місяця проживання їх доньки.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження №12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду встановлення відсутності предмету спору на час подання позовної заяви так і після відкриття провадження у справі, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч. 1ст. 255 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю - закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2023 року.

Суддя А. В. Шевчук