Справа № 602/461/21
Провадження № 2/602/4/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2023 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Радосюка А. В.

при секретарі Яблонській М. М.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Вальчук М. М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Манчука С. Г., третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 , Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 , Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником приватної власності на землю по АДРЕСА_1 . Третя особа ОСОБА_3 є власником приватної власності на землю по АДРЕСА_1 . В кінці 2020 року вона звернулась до ліцензованої землевпорядної організації з клопотанням про виготовлення відповідної землевпорядної документації щодо набуття у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 Разом з тим, в ході здійснення геодезичних робіт, було встановлено, що сусідня земельна ділянка за кадастровим номером :02:003:0297 площею 0,1364 га., яка належить на праві власності відповідачу та розташована по АДРЕСА_2 накладається на її проектну земельну ділянку, що унеможливлює виготовлення відповідної землевпорядної документації, яка є підставою для формування та державної реєстрації земельної ділянки площею 0,068 га. переданої її у власність. Відповідач ліквідував межовий знак та забрав його собі, а при виготовленні проектної документації надав акт встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки, де зазначив її чоловіка, який є третьою особою та який стверджує, що вказаний акт він не підписував. Позивач вважає, що має місце порушення її прав та законних інтересів, у зв`язку із чим право власності відповідача на земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0297 та державна реєстрація вказаної земельної ділянки підлягають скасуванню. Просить визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Вальчук М.М. позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві, просять позов задовольнити. Крім того, на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Манчук С.Г. позовних вимог не визнали з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, оскільки позивачем не надано жодних відомостей про реєстрацію земельної ділянки, просили взяти до уваги висновок про неможливість проведення експертизи. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області вважає вимоги позовної заяви необґрунтованими, оскільки державним реєстратором здійснено державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі площею 1,10 га. за кадастровим номером :02:003:0297 відповідно до вимог чинного законодавства, адже законом встановлено виключний перелік підстав відмови в державній реєстрації в Державному земельному кадастрі.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, пояснив, що займався більше даною справою, дійшов до висновку, що документація на земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0297 сфабрикована.

Представник третьої особи Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити без його участі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти.

Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 019613, виданого 29.10.2001 року Лановецькою селищною радою народних депутатів, ОСОБА_3 на підставі рішення сесії Лановецької селищної ради народних депутатів від 17 грудня 1999 року № 200 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,122 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Лановецької селищної ради, АДРЕСА_1 . Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,085 га., особистого підсобного господарства 0,037 га (а.с.8).

Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 019644, виданого 29.10.2001 року Лановецькою селищною радою народних депутатів, ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Лановецької селищної ради народних депутатів від 17 грудня 1999 року № 200 та 2 березня 2001 року № 344 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,068 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Лановецької селищної ради, АДРЕСА_1 . Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,038 га., особистого підсобного господарства 0,03 га (а.с.9).

Із зведеного плану земельних ділянок вбачається, що земельні ділянки належні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 межують з земельною ділянкою належною

ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Згідно копії акта обстеження земельної ділянки від 17 вересня 2020 року, розглянувши представлені документи власниками земельних ділянок комісія виявила розбіжності щодо промірів довжин земельної ділянки зазначених в державному акті ОСОБА_2 до проведених замірів в натурі ( на місцевості). Комісія рекомендувала для врегулювання конфліктної ситуації ОСОБА_2 звернутися до розробника технічної документації щодо встановлення межових знаків у відповідності до виготовленої документації. У разі незгоди власників землі з рішенням органів місцевого самоврядування рекомендовано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для захисту прав на землю приватної власності спір вирішувати у судовому порядку (а.с.13).

Згідно копії доповнення до «акту обстеження земельної ділянки від 17 вересня 2020 року» від 04 березня 2021 року, при проведенні обмірів було встановлено, що відповідно до державного акту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0297 передану у власність ОСОБА_2 ширина земельної ділянки від сусідньої межі по АДРЕСА_3 до межі ОСОБА_1 АДРЕСА_1 становить 9,03 м., а в натурі (на місцевості) 9,70 м., що підтверджує факт розбіжності у використанні земельної ділянки відповідно до державного акту (а.с.14).

Рішенням сесії шостого скликання Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області № 292 від 19 серпня 2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 », вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки площею 0,1364 га., в тому числі : 0,0364 га. для ведення особистого селянського господарства та 0,1000 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , та передати у власність ОСОБА_2 вказані земельні ділянки (а.с.17).

З копії «Технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки на підставі рішення Лановецької міської ради ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на території Ланівецької міської ради Лановецького району Тернопільської області» вбачається, що межа земельної ділянки в натурі встановлювалась в присутності представника Ланівецької міської ради та суміжних землевласників і землекористувачів ( ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ), заяв і скарг при погодженні і встановлені меж земельних ділянок не поступало, про що складено акт встановлення та закріплення меж земельних ділянок. (а.с.18-29).

Згідно копії заяви ОСОБА_3 до начальника ВП № 2 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, він просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка в 2011 році здійснила підроблення офіційного документу, а саме акту встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки, вказавши його анкетні та паспортні дані та підробивши його підпис, оскільки в 2011 році він перебував за кордоном в Італії на роботі (а.с.136).

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_3 04.09.2021 року внесено відомості до ЄРДР № 0000133 за ч.1 ст.358 КК України (а.с.136).

Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року у даній справі призначено судову земельно- технічну експертизу (а.с.139).

Згідно повідомлення експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку № 1231/21-22 від 09.06.2023 року, за відсутності інформації про місцезнаходження (координат) поворотних точок меж земельної ділянки по АДРЕСА_4 , які були визначені при розробці відповідної землевпорядної документації, експертові не вбачається спів ставити межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 (1а) та АДРЕСА_2 :02:003:0297) в одній координатній площині та надати відповідь щодо ймовірного накладання земельних ділянок; за відсутності інформації про місцезнаходження (координат) поворотних точок меж земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 , які були визначені при розробці відповідної землевпорядної документації, експертові не вбачається спів ставити межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 (1а) та АДРЕСА_2 :02:003:0297) в одній координатній площині та надати відповідь щодо ймовірного усунення накладання земельних ділянок у випадку зміни конфігурації та площі земельної ділянки :02:003:0297 (а.с.166-172).

Згідно копії заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_5 від 18 січня 2022 року, позивач просить внести зміни до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 2020 року на її ім`я за адресою АДРЕСА_1 , а саме: в точці Г щоб не було розходження промірів , тобто не виникало нічийної території, як стверджує власник суміжної ділянки ОСОБА_2 кадастровий номер :02:003:0297. А насправді після оцифрування своєї земельної ділянки ОСОБА_2 самовільно без її згоди і присутності знищив межовий знак, натомість поставив свої ворота, захопивши частину її земельної ділянки (а.с.174).

Згідно копії реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, громадянам, видане Лановецьким бюро технічної інвентаризації 27 червня 1994 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Ланівецькою держнотконторою 26 квітня 1994 року за реєстром № 425 та записано в реєстрову книгу за № 255 (а.с.175).

Згідно копії реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, громадянам, видане Лановецьким бюро технічної інвентаризації 18 лютого 1994 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про спадщину, посвідченого Ланівецькою держнотконторою 02 липня 1991 року за реєстром № 872 та записано в реєстрову книгу за № 255 (а.с.176).

Згідно копії свідоцтва про спадщину, посвідченого Ланівецькою держнотконторою 02 липня 1991 року за реєстром № 872, спадкоємцем майна ОСОБА_6 - жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 є його син ОСОБА_3 (а.с.178).

Згідно повідомлення узгоджувальної комісії по земельних спірних питаннях при Лановецькій селищній раді № 35 від 23.10.2009 року, на даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_1 володіють в рівній кількості житловим будинком під літерою «А» та глиняним хлівом під літерою «Б», кам`яним підвалом під літерою «Пд» (а.с.177).

Згідно копії рішення одинадцятої сесії двадцять другого скликання Лановецької селищної ради № 200 від 17 грудня 1999 року, сесія селищної ради вирішила передати безкоштовно у приватну власність та постійне користування ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,038 га по

АДРЕСА_1 (а.с.179).

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що сусідня земельна ділянка за кадастровим номером :02:003:0297 площею 0,1364 га., яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 та розташована по АДРЕСА_2 накладається на її проектну земельну ділянку, що унеможливлює виготовлення відповідної землевпорядної документації, яка є підставою для формування та державної реєстрації земельної ділянки площею 0,068 га. переданої її у власність. Відповідач ліквідував межовий знак та забрав його собі, а при виготовленні проектної документації надав акт встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки, де зазначив її чоловіка, який є третьою особою та який стверджує, що вказаний акт він не підписував. Позивач вважає, що має місце порушення її прав та законних інтересів, у зв`язку із чим право власності відповідача на земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0297 та державна реєстрація вказаної земельної ділянки підлягають скасуванню.

Суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

При вирішенні позову про захист порушених прав суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективним за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Предметом спору у цій справі є законність державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :02:003:0297.

Частинами першою та другою статті 103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Частинами першою, другою, третьою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений позивачем спосіб, має бути наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Згідно зі статтею 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж; а також: відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж: визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельної ділянки була здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки розробленої ПП «Геодезія і землевпорядкування» та Державного акта від 08.06.2012 року серії ЯМ 781564, який посвідчує право.

Твердження позивача, що межі земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 не погоджувались з її чоловіком ОСОБА_3 , а також, що державна реєстрація земельної ділянки належної ОСОБА_2 є незаконною , суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України).

Формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (стаття 79-1 ЗК України).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частини третя, четверта статті 78-1 ЗК України).

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Частиною першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України , визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Згідно з частиною третьою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина четверта ), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина шоста) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина десята).

Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Частинами другою, десятою статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Отже, норми чинного законодавства чітко врегульовано процедуру державної реєстрації земельної ділянки, порядок внесення відомостей до державного земельного кадастру про земельну ділянку, порядок ведення Поземельної книги та підстави для її скасування.

Тому, межі спірної земельної ділянки були погоджені суміжними землекористувачами в тому числі чоловіком позивача ОСОБА_3 . Посилання позивача, що підпис її чоловіка був підроблений, суд не приймає до уваги, оскільки доказів по даному факту позивач не надала.

Отже, державна реєстрація спірної земельної ділянки, відбулася відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному

доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина, чи накладаються (перетинаються) земельна ділянка, що перебуває у користуванні позивача, та земельна ділянка, передана у власність відповідачу.

У такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, чи накладаються земельні ділянки сторін у справі, а отже, суд, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, призначив по даній справі судову експертизу.

Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивача на земельну ділянку.

Разом з тим, згідно Повідомлення про неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №602/461/21 від 09.06.2023 року №1231/21-22 за відсутності інформації про місцеположення (координат) поворотних точок меж земельної ділянки по АДРЕСА_4 , які були визначені при розробці відповідної землевпорядної документації, експертові не вбачається спів ставити межі спірних земельних ділянок в одній координатній площині та надати відповідь щодо ймовірного накладення земельних ділянок.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження того, що сусідня земельна ділянка за кадастровим номером :02:003:0297 накладається на її проектну земельну ділянку.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених

вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, також слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 211, 258, 263-265, 352 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, ст. 158 ЗК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 , Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 30 жовтня 2023 року.

Суддя: А. В. Радосюк