Справа № 279/4542/23
Провадження № 2/279/1302/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/4542/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, у справі №279/2526/20 від 23.07.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 21911,66 грн., 840,80 грн.судового збору та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. ОСОБА_1 звернувся до відділу ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження. Приватним виконавцем 13.02.2023 року відкрито виконавче провадження №71018158. Однак, до даного часу рішення суду не виконано. Просить, відповідно до положень ст.625 ЦК України, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 2008,00 грн. - 3% річних та 10514,67 грн. інфляційних витрат. Також просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судовх повідомлень за зареєстрованою адресою проживання ташляхом розміщення оголошення на сайті судової влади), відзив на позов та інших заяв не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду, у справі №279/2526/20 від 23.07.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 21911,66 грн., 840,80 грн. судового збору та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. 13.02.2023 року приватним виконавцем Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження №71018158.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат. Вказані кошти нараховано у зв`язку із невиконанням відповідачем рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків в порядку регресу у розмірі 21911,66 грн., 840,80 грн.судового збору та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Крім того, Велика палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року, у справі № 686/21962/15-ц відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у: Постанові від 20 січня 2016 року у справі N 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625

ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Таким чином, оскільки відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.07.2020 року, про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в порядку регресу у розмірі 21911,66 грн., з огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Разом з тим, оскільки позивач просить стягнути з відповівдача кошти за невиконання грошового зобов`язання, у зв`язку з невиконанням рішення суду, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 16.05.2018 року, у справі № 686/21962/15-ц, нарахування 3% річних та інфляційних витрат, має бути здійснено на суму збитків - 21911,60 грн., з дати набрання рішенням суду законої сили, тобто з 26.08.2020 року.

Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 15.11.2023 року.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат, на суму збитків - 21911,60 грн., в період з 26.08.2020 року по 23.02.2022 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог (0,46 %).

Згідно платіжного доручення позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 гривень, отже, відповідно до наведеної вище норми закону на користь позивача підлягає стягненню 498, 82 гривень.

Також з відповідача підлягають стягненню витрати за надання професійної правничої допомоги, оскільки вони підтверджені договором про наданя правової допомоги від 30.01.2019 року №30/01/19, додатковою угодою від 13.03.2019 року, актом здачі-прийняття робіт від 13.03.2023 року, платіжною інструкцією від 13.03.2023 року.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.509, 524, 533-535, 625 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 4835 (чотири тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 43 копійки та інфляційних витрат в розмірі 983 (дев`ятсот вісімдесят три) гривні, на суму збитків - 21911,66 грн., а всього 5818 (п`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 43 копійок, за період з 26.08.2020 року по 23.02.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 498 (чотириста дев`яносто вісім) гривень 82 копійки судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом