ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 396/96/23

провадження № 22-ц/4809/1223/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Чельник О. І.,

за участі секретаря Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кучеренка Олександра Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_3 , на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року у складі судді Дригваля В. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути на свою користь борг за договором позики, який складається з: грошових коштів в розмірі 365 700 грн, що еквівалентно 10 000 доларам США; відсотків за позикою в розмірі 438 840 грн, що еквівалентно 12 000 доларам США; 3 % річних за користування позикою в сумі 8 115, 54 грн, що еквівалентно 222 доларам США.

Позовна заява мотивована тим, що згідно розписки від 10 квітня 2021 року ОСОБА_1 надав у борг відповідачу 10 000 доларів США зі сплатою 1 000 доларів США у вигляді відсотків від суми боргу щомісячно.

ОСОБА_2 зобов`язалась повернути кошти не пізніше 10 квітня 2022 року, однак, у визначений у розписці термін борг не повернула та відсотки не сплатила.

Оскільки, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності 9408455 від 17.04.2015 16:01:53 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності 6215717 від 03.07.2014 18:49:08 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Заява мотивована тим, що предметом спору по даній справі є грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, а згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а також квартири АДРЕСА_2 .

Позивач зазначав, що в нього є підстави вважати, що зазначені будинок та квартира відповідачем може бути відчужено на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення боргу, а тому звернувся до суду із відповідною заявою.

Кроткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено повністю.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності 9408455 від 17.04.2015 16:01:53 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності 6215717 від 03.07.2014 18:49:08 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Ухвала суду мотивована тим, що наявні обґрунтовані підстави для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок та квартиру, оскільки від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову та невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Кучеренко О. М., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач жодним чином не обґрунтував, чому саме такий вид забезпечення позову підлягає застосуванню, а вартість арештованого майна значно перевищує ціну позову.

Необгрунтованим та безпідставним є твердження позивача про те, що будинок та квартира можуть бути відчужені на користь третіх осіб, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ОСОБА_1 не надав жодних доказів невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення боргу, а також доказів про те, що сума боргу є значною.

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, суд не пересвідчився чи дійно між сторонами існує спір, а зміст наявної в матеріалах справи розписки є суперечливим.

Крім того, відповідач не повідомлялась судом першої інстанції щодо розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд не з`ясував чи можуть бути порушені права інших осіб та не застосував зустрічне забепезпечення.

Відповідач вважає, що існування неправомірно накладеного арешту призведе до позбавлення права власності відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу

Від адвоката Буреги І. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що відсутні підстави для скасування ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від адвоката Кучеренка О. М., який представляє інтереси ОСОБА_2 , надійшла заява, в якій він просить розглядати апеляційну скаргу за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 12 годину 00 хвилин 25 жовтня 2023 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У частині першій статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини друга, третя статті 150 ЦПК України).

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання (частини шоста-восьма статті 153 ЦПК України).

За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що під забезпеченням позову потрібно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

У постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) Велика Палата Верховного Суду зробила правові висновки, згідно з якими умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19) Верховний Суд звернув увагу на те, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Верховний Суд зауважив, що, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження у користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд у постанові від 17 січня 2022 року у справі № 927/461/21 виснував, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача та баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу і у який спосіб; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Матеріалами справи підтверджується, що у справі, що переглядається, позов про стягнення боргу за договором позики та відсотків, ОСОБА_1 просив забезпечити шляхом накладення арешту на будинок та квартиру, належні відповідачу на праві приватної власності та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаног майна (а. с. 24-26).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мйана щодо суб`єкта, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності 9408455 від 17.04.2015 16:01:53 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, номер запису про право власності 6215717 від 03.07.2014 18:49:08 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 27-28).

З наведеного вбачається, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення боргу за договором позики в загальному розмірі 812 655 грн 54 коп.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2 добровільно не повертає борг за договором позики, а квартира та будинок є єдиним майном, належним відповідачу, за рахунок якого може бути задоволено позовні вимоги у майбутньому.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вид забезпечення позову, який просить вжити позивач, відповідає змісту права, про захист якого він звернувся до суду.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

За таких обставин, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що існування неправомірно накладеного арешту призведе до позбавлення права власності відповідача.

В разі невжиття забезпечення позову у ОСОБА_2 не буде перешкод у розпорядженні спірним нерухомим майном, тому відчуження нею цього майна, за умови задоволення зазначеного позову, ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

У зв`язку з викладеним вжиття відповідних заходів забезпечення позову у справі, що переглядається, матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану - збереження належного на праві приватної власності відповідачу майна, тому немає підстав вважати, що права відповідача та баланс інтересів сторін будуть порушені.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, допоки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, а заява про забезпечення позову містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) та у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19), від 17 січня 2022 року у справі № 927/461/21.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що вартість арештованого майна значно перевищує ціну позову, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не заслуговують на увагу суду посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення боргу, а зміст наявної в матеріалах справи розписки є суперечливим, з огляду на те, що вони зводяться до спростування відповідачем доводів позовної заяви, проте, суд при розгляді заяви про забезпечення не надає оцінку доведеності позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідач не повідомлялась судом першої інстанції щодо розгляду заяви про забезпечення позову, суд не бере до уваги з огляду на те, що згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Безпідставними є доводи ОСОБА_2 про те, що суд застосував зустрічне забепезпечення, оскільки застовування зустрічного забезпечення позову, передбачене ст. 154 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кучеренка Олександра Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. І. Чельник