Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/1119/2023

Справа № 219/1630/21

19 жовтня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

в с т а н о в и в:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» звернулось до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за теплову енергію, в якому просило стягнути з відповідачів за період з жовтня 2014 року по лютий 2021 року заборгованість за спожиті послуги теплової енергії в розмірі 70 868,39 грн. та судовий збір в розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі проживають в квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на відповідача ОСОБА_4 . Зазначає, що незважаючи на постачання теплової енергії, в період з жовтня 2014 року по лютий 2021 року, відповідачі не здійснюють її оплату, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідачі добровільно заборгованість не сплачують, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

09 червня 2021 року заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» були задоволені, з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» була солідарно стягнута заборгованість за теплову енергію в розмірі 70 868 гр. 39 коп. та в дольовому порядку судовий збір по 567 грн. 50 коп. з кожного.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2021 року.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказала, що заперечує проти позову та вважає, що задоволення даного позову є передчасним, позаяк його було подано із пропуском строку позовної давності. Крім того, вказала, що позивач не міг поставляти теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки квартира за цією адресою була відключена від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП будинку, що підтверджуються актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, який також було підписано представником виконавця послуг з ЦО і ГВП від 30.09.2015р., лист Coледарського КВРЖП «Ремонтник» від 08.09.2015 р. № 414, дозволом на відключення від мереж ЦО і ГВП квартири від 25.09.2015 р., який видано Соледарською міської радою, та Витягом з протоколу № 6 засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення споживачів від системи централізованого опалення від 04.09.2015р.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2021 року скасоване заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2021 року закрито провадження по справі за позовом ТОВ «Бахмут Енергія» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю відповідача.

Представник позивача - ТОВ «Бахмут Енергія» в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно заяви, наданої представником позивача, останній вказав, що заперечує проти застосування строків позовної давності, посилаючи на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, вказав, що відповідно до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Відповідач не надавала Підприємству копію зазначеного акту щодо відключення її квартири від центральної мережі опалення, чим порушила процедуру відключення квартири від мережі центрального опалення. Окремо зазначив, що в долученому до заяви Акті про відключення квартири представником виконавця послуг з ЦО і ГВП зазначено співробітника СК ВРЖП «Ремонтник», що є грубим порушення процедури відключення квартири від мереж центрального опалення, так як ТОВ «Бахмут-Енергія» є єдиним постачальником теплової енергії для населення м. Бахмут та м. Соледар та здійснює свою діяльність на підставі Статуту, умов Концесійного договору, укладеного між ТОВ «Бахмут-Енергія» та Бахмутською міською радою та ліцензій на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії № 304 від 14 вересня 2012 року (переоформлено рішення № 511 від 31 березня 2016 року).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно пояснень, наданих відповідачем ОСОБА_1 в попередніх судових засіданнях, вона вказала, що вона та ОСОБА_2 дійсно зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_2 з 2017 року мешкає в м. Харкові. Підтримала свої заперечення проти позову, викладені нею в заяві про скасування заочного рішення.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , за якою у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія», що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер довідки 242789539 від 03.02.2021 року власниками квартири АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_4 , форма власності спільна часткова 2/5 частки власності, ОСОБА_1 , форма власності спільна часткова 1/5 частки власності, ОСОБА_2 , форма власності спільна часткова 1/5 частки власності, та ОСОБА_3 , форма власності спільна часткова 1/5 частки власності (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи від 19.10.2021 року, номер довідки 66893518, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.94, 148).

Згідно довідок від 05.04.2021 року, наданих начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради згідно картотеки реєстраційного обліку відділу ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51-53).

З актів, складених представниками ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що в будинку АДРЕСА_4 надавалися послуги з опалення (а.с.7-19).

Розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Бахмутської міської ради Донецької області.

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41.

Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» унесено 14 вересня 2012 року за № 304 до державного реєстру на право: постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії).

Згідно з копією рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 07 грудня 2017 року №216 «Про встановлення тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Соледар» встановлено тарифи на теплову енергію для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення), яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Соледар, а також встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Соледар.

Рішенням виконавчого комітету Соледарської міської ради № 211 від 16 листопада 2018 року «Про коригування тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Соледар» встановлено скориговані тарифи на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Соледар та послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Соледар.

З копії рішення чергових зборів учасників товариства № 1/2016 від 18 лютого 2016 року вбачається, що найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» з 14 березня 2016 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія».

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення.

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2014 року по лютий 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилася заборгованість в розмірі 70 868,39 грн. (а.с.5).

Відповідачі оплату за споживання теплової енергії не здійснюють.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, зокрема, у постанові від 7 липня 2020р. у справі № 712/8916/17, вказала, що відсутність укладеного письмового договору про надання будь-якого виду комунальних послуг не звільняє відповідачів як споживачів від обов`язку оплати за надані послуги, оскільки у сторін таких спорів є фактичні договірні відносини щодо надання-отримання відповідних житлово-комунальних послуг.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до ст.162 ЖК України власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Відповідачі є співвласниками квартири, а тому існує наявність обов`язку у власника утримувати своє майно, зокрема, регулярно сплачуючи за надані житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 просила застосувати строк позовної давності та вказала, що позивач не міг поставляти теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки квартира за цією адресою була відключена від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП будинку, що підтверджуються актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно витягу з протоколу № 6 від 04.09.2015 року на засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення споживачів від системи централізованого опалення вирішено питання щодо надання дозволу ОСОБА_4 , яка мешкає по АДРЕСА_2 , на виконання проектних робіт щодо встановлення індивідуального опалення у 2015 році; розроблення проекту на встановлення індивідуального опалення у 2015 році; доручено проектну документацію на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання надати у відділ комунального господарства міської ради каб.9 (після надання проектної документації буде виданий дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання) (а.с.93).

25.09.2015 року головою комісії Соледарської міської ради Рагозою О.О. ОСОБА_4 , яка мешкає по АДРЕСА_2 , надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання у 2015 році. Доручено роботи щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконувати в між опалювальний період підприємством - балансоутримувачем житлового фонду СКВРЖП «Ремонтник». Доручено надати у міську раду акт вводу в експлуатацію системи індивідуального опалення (а.с.92).

Згідно Акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 30.09.2015 року підтверджено відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів у кількості 5 шт., заварюванням стояків у кількості 5 шт., заварюванням уводів ГВП у квартиру d= 20 мм, у кількості 1 шт. Даний акт підписаний представником Соледарської міської ради Рагозою О.О., директором СК ВРЖП «Ремонтник» Єненко І.О., представником виконавця послуг з ЦО і ГВП (СК ВРЖП «Ремонтник») Гутковською Г.О. (а.с.90).

Із поданої ТОВ «Бахмут-Енергія» виписки по особистому рахунку № НОМЕР_1 про нарахування та оплату послуг із центрального опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , обліковується заборгованість за вказані послуги за період із серпня 2015 року по лютий 2021 року в розмірі 70 868,39 грн.

Процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГОП визначено (станом на час звернення із заявою) Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2005 року № 4 (надалі також «Порядок»).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1). Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання врегульовано Розділом 2 Порядку.

Так, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Вибір запропонованих схем може супроводжуватися економічними розрахунками. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (пункти 2.1 2.8 Порядку).

Отже, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством було встановлено імперативний порядок відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, відповідно до якого єдиною підставою припинення надання послуг централізованого опалення і гарячого водопостачання (та, відповідно, припинення обов`язку у споживача щодо їх оплати) є акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений Міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГОП.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Відповідно до п. 2.7. Порядку тільки затверджений у встановленому законодавством порядку акт про відключення від мереж централізованого опалення є підставою для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Згідно п. 13 Розділу ІІІ Порядку після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наданого дозволу провела відключення квартири від мереж централізованого опалення, про що було складено відповідний Акт від 30 вересня 2015 року.

Так, п.п. 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, у редакції, чинній на час отримання дозволу на відключення квартири від мереж ЦО було передбачено, що споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється; відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування жилих будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Тобто всі ці правила стосувались відключення саме будинку в цілому, а не окремої квартири.

Разом з тим, правомірність рішення виконавчого комітету Соледарської міської ради, підстав відключення помешкання відповідачів від мереж ЦО і ГВП та процедури встановлення автономного опалення не є предметом спору, що наразі розглядається судом.

Однак, навіть якщо вважати, що ОСОБА_4 отримала дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення своєї квартири в індивідуальному порядку, то нею не були виконані вимоги Правил.

Так, представник позивача вказує, що в Акті про відключення квартири представником виконавця послуг з ЦО і ГВП зазначено співробітника СК ВРЖП «Ремонтник», що є грубим порушення процедури відключення квартири від мереж центрального опалення, так як ТОВ «Бахмут-Енергія» є єдиним постачальником теплової енергії для населення м. Бахмут та м. Соледар та здійснює свою діяльність на підставі Статуту, умов Концесійного договору, укладеного між ТОВ «Бахмут-Енергія» та Бахмутською міською радою та ліцензій на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії № 304 від 14 вересня 2012 року (переоформлено рішення № 511 від 31 березня 2016 року).

Згідно вказаного акту про відключення в ньому міститься підпис виконавця послуг з ЦО та ГВП ОСОБА_5 , затверджений печаткою СК ВРЖП «Ремонтник», що підтверджує посилання представника позивача на те, що вказаний акт підписаний співробітником СК ВРЖП «Ремонтник», а не ТОВ «Бахмут-Енергія».

Вказані обставини не свідчать про законність виконаного відключення спірної квартири від мереж ЦО. Крім того, не здавши належним чином оформлений та погоджений акт відключення, ОСОБА_4 не отримала довідку Управління комунального господарства виконавчого комітету міської ради, яка саме б і свідчила про те, що цьому споживачу не слід нараховувати оплату за послуги з теплопостачання.

ОСОБА_4 недооформила законність відключення квартири від ЦО, а тому постачальник цих послуг обґрунтовано продовжував нарахування оплату за ці послуги за вказаною квартирою.

З 2019 року чинне законодавство з цього питання змінилось.

Відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, який набрав чинності 17.09.2019 р., в ньому передбачений розділ ІІ «Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГПВ.

Ним передбачено, що для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги». До заяви додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, а також копія проекту такого відокремлення (відключення) (пункт 10 Порядку).

Між тим, цей Порядок не може поширюватись на правовідносини у цій справі, які виникли ще у 2015 році.

Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яка у цьому випадку, коли її від`єднання відбулось без належного оформлення документації, про що було вище зазначено, то вважається, що квартира приєднана до централізованої системи опалення, а тому є невід`ємною частиною системи теплопостачання зазначеного будинку. Тож постачальниками цих послуг обґрунтовано нараховувалась оплата за послуги постачання теплової енергії.

Доказів на підтвердження того, що при відключенні від мережі централізованого опалення (як і сам, зокрема, факт відключення) ОСОБА_4 було дотримано вищезазначеної процедури відключення, суду не надано, у зв`язку з чим таке відключення вважається самовільним, і відповідно до вимог чинного законодавства не припиняє обов`язку споживачів оплачувати послуги теплопостачання.

Відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували факт повідомлення позивача про відключення квартири за адресою: АДРЕСА_2 від системи теплопостачання з метою не нарахування в подальшому плати за користування послугою з теплопостачання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з теплопостачання є обґрунтованою, а обов`язок відповідачів оплачувати дані послуги випливає з вимог закону.

Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3, 4, 5 статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1); позовна давність переривається уразі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2); після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 19 лютого 2021 року.

За таких обставин, оскільки відповідач ОСОБА_1 заявила про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 27 014,25 грн. за період з жовтня 2014 року по січень 2018 року не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Щодо доводів представника позивача про визнання обставин пропуску строку позовної давності поважними, посилаючись на Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», суд зауважує наступне.

Дійсно, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п.12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 30 червня 2023 року карантин, встановлений на всій території України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінений.

У п.12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Закон № 540-ІХ передбачив, що моментом, з якого продовжується позовна давність (у тому числі передбачена ст.ст. 257, 258 ЦК України), є запровадження карантину відповідно до Постанови № 211, тобто 12 березня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у разі, якщо сплив позовної давності настав до 12 березня 2020 року, а позивач звернувся до суду після цього моменту, позовна давність є пропущеною, незалежно від введення карантину.

Окремо слід зауважити, що відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» пункт 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Отже, у сукупності наведене свідчить, що суд може поновити строк як до запровадження, так і після закінчення карантину, якщо визнає причини пропуску такого поважними і такими, що зумовлені запровадженими обмеженнями.

До набрання чинності Законом № 540-ІХ не існувало норм щодо можливості продовження позовної давності (у тому числі встановленої ст.ст.257, 258 ЦК України) у зв`язку із запровадженням карантину через пандемію COVID-19. Тобто цей Закон містить нову норму, яка врегульовує суспільні відносини, що не були раніше унормовані і фактично виникли лише із запровадженням карантину відповідно до Постанови № 211.

Закон № 540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності на строк дії карантину, який відповідно до Постанови № 211 починається саме з 12 березня 2020 року. При цьому правовий режим та суспільно-економічні наслідки карантину, що виник через пандемію COVID-19 та тривав з 12 березня 2020 року до 02 квітня 2020 року (до набрання чинності Законом № 540-ІХ) фактично не відрізнялись від тих, що існували після зазначеної дати.

Таким чином, суд вважає, що сам факт запровадження карантину не свідчить про безумовне продовження строку позовної давності, який сплинув ще до запровадження карантину, без наведення заявником негативних обставин, які були перешкодою у вчиненні стороною процесуальних дій раніше.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за теплову енергію у межах строку позовної давності за період з лютого 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 43 854,14 грн. У задоволенні частини позовних вимог за період з жовтня 2014 року по січень 2018 року у розмірі 27 014,25 грн. слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» підлягають частковому задоволенню, а тому стягує з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 43 854,14 грн.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн. (а.с.1), тому суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» з відповідачів підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду по 468,23 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 264 ЦК України, ст.ст. 16, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (, розрахунковий рахунок НОМЕР_5 філія Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» м. Краматорськ) суму заборгованості за теплову енергію за період з лютого 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 43 854,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , на користь ТОВ «Бахмут-Енергія» (, рахунок НОМЕР_5 філія Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» м. Краматорськ) в дольовому порядку судовий збір по 468 грн. 23 коп. з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.М.Лапченко