Справа № 466/2411/23 Головуючий у 1 інстанції: Едер П. Т.
Провадження № 22-ц/811/1626/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М..,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника заявника Винницького В.В., представника заінтересованої особи Ільницького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року в складі судді Едера П.Т. в справі за поданням Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про призначення опікуном,-

встановив:

У березні 2023 року Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся до суду з поданням в порядку окремого провадження, просив звільнити від виконання обов`язків опікуна ОСОБА_3 по відношенні до недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном недієздатної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1-2).

Подання обґрунтоване тим, що до органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся ОСОБА_1 із заявою щодо внесення подання про можливість призначення його опікуном недієздатної особи ОСОБА_2 .

Із поданих заявником документів з`ясовано, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.02.2011 (справа № 2-о 43/2011) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним.

У рішенні суду зазначено, що згідно із висновком судово-психіатричного експерта, ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки.

Опікуном недієздатної особи призначено ОСОБА_3 , яка подала заяву про звільнення від виконання обов`язків опікуна та не заперечення стосовно призначення опікуном ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 виявив бажання бути опікуном ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 відмовилась виконувати обов`язки опікуна.

Згідно долучених до заяви довідок за станом здоров`я ОСОБА_1 може виконувати обов`язки опікуна. Обставин, за яких ОСОБА_1 не може бути опікуном, не виявлено.

01 березня 2023 року опікунською радою при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради рекомендовано органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради скерувати до суду подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 з одночасним звільненням від виконання обов`язків попереднього опікуна ОСОБА_3 . Просив заяву задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року подання Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про призначення опікуном задоволено частково.

Звільнено від виконання обов`язків опікуна ОСОБА_3 по відношенні до недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , не погоджується із оскаржуваним рішенням в частині відмови у задоволенні подання про призначення його опікуном недієздатної особи ОСОБА_2 .

Покликаючись на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.02.2011 у справі № 2о-43/2011, зазначає, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний недієздатним. У зв`язку з стійким хронічним психічним розладом, опікуном призначено маму ОСОБА_3 , яка подала заяву про звільнення від виконання обов`язків опікуна та не заперечила стосовно призначення опікуном рідного сина ОСОБА_2 , його двоюрідного брата ОСОБА_1 .

Причиною відмови від виконання обов`язків опікуна свого сина є виявлення у ОСОБА_3 хвороби, на підтвердження чого було подано відповідні медичні довідки.

Стверджує, що той факт, що ОСОБА_1 не перебуває у родинних відносинах із недієздатною особою, спростовується свідоцтвами про народження.

Зазначає, що працює на території м. Львова, а графік роботи дозволяє щоденно навідувати недієздатну особу, володіє власним авто, яким возить брати до лікарні, перукарні та розважальних закладів.

Крім цього, питання спроможності бути опікуном було предметом дослідження опікунської ради, яка висловилася за доцільне звернутися із відповідним поданням до суду.

Також, незрозумілим є покликання суду на норми законодавства про військовий облік громадян, оскільки предметом у даній справі є питання звільнення від виконання обов`язків опікуна та призначення опікуна.

Просить скасувати частково рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року, ухвалити у цій частині нове рішення про призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном недієздатної особи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не бажає виконувати обов`язки опікуна щодо недієздатного ОСОБА_2 та просить її звільнити від виконання таких за станом здоров`я, тому суд прийшов висновку, що заяву ОСОБА_3 про звільнення її від повноважень опікуна стосовно недієздатного необхідно задовольнити та звільнити від виконання обов`язків опікуна по відношенні до недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначив, що ОСОБА_1 не з`явився до Галицько-Франківського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що свідчить про умисне ухилення від військового обов`язку, при цьому, він є молодшим лейтенантом запасу, склав присягу на вірність народу України та розглядається як кандидат на військову службу за призовом по мобілізації у зв`язку зі збройною агресією російської федерації.

Тобто, судом враховано лист начальника Галицько-Франківського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, згідно якого слідує, що Центру відомо про розгляд справи № 466/2411/23 щодо призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної особи.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 у родинних стосунках із недієздатним ОСОБА_2 не перебуває та проживає окремо від недієздатного, працює експедитором, відтак належно виконувати обов`язки опікуна недієздатного не зможе, оскільки останньому потрібен постійний сторонній догляд, чого ОСОБА_1 фізично не може робити.

Враховуючи зазначене, суд прийшов висновку, що підстави для призначення ОСОБА_4 опікуном недієздатного ОСОБА_2 відсутні, тому у задоволенні подання в цій частині відмовлено.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, одним із яких може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Отже, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно також враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є дослідження законності та підставності подання Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації м. Львова, поданого в інтересах ОСОБА_2 з метою звільнення від виконання обов`язків його опікуна однієї особи та призначення його опікуном іншої особи.

Зважаючи на те, що рішення суду оскаржується тільки в частині відмови у задоволенні вимоги про призначення опікуном, колегія суддів, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та слідуючи приписам ст. 367 ЦПК України, законність оскаржуваного рішення в іншій частині не перевіряє.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Отже, порядок вирішення судом питання призначення опікуна над недієздатною особою врегульований саме цією нормою, що є спеціальною по відношенню до ст. 294 ЦПК України.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 185 та ст. 300 ЦПК України тільки орган опіки та піклування наділений процесуальною дієздатністю звертатися до суду із заявою про призначення опікуна недієздатній особі.

Таким чином, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Аналогічний висновок викладено у постанові ВС від 07.04.2022 року, справа №712/10043/20.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).

За підпунктом 4 пункту б) частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення належать делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Згідно із статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною першою статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Так, відповідно до пункту 1.1 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад (пункт 1.3, 1.4 Правил).

Рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку (пункт 1.8 Правил).

Відповідно до пункту 2.1 Правил опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування.

За пунктом 3.1 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Таким чином, норми матеріального закону, які покликані регулювати спірні правовідносини, а також Правилами опіки та піклування передбачено, що має враховуватися при призначенні опікуна.

При цьому, опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів, зокрема, повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, а відповідні положення не зобов`язують суд враховувати статус опікуна у контексті його військового обов`язку та виконання ним постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 «Порядок організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Враховуючи наведене, лист Галицько-Франківського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з якого слідує, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, не є ключовим у спірних правовідносинах та не входить у предмет дослідження даного судового провадження чи підставності поданого Органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради подання.

Поряд з цим, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України, при внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 470175 від 19.07.2010, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю першої «А» групи з дитинства. Потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду (а.с. 6).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2011 року, справа № 2о-43/2011, встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ). Призначено ОСОБА_3 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , - опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

28.02.2023 ОСОБА_1 подав на ім`я голови Шевченківської районної адміністрації заяву, в якій просить призначити його опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1414 від 12.07.2018 та витягу з Реєстру територіальної громади Львівської територіальної громади № 2023/000670375, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 10, 12).

В свою чергу, недієздатний ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області та Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30.01.2023 (а.с. 4, 7).

Крім цього, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 03.03.2023 про звільнення її від обов`язків опікуна над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій також не заперечила щодо призначення опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 17).

З довідки КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» № 98 від 30.01.2023 встановлено, що ОСОБА_1 , 1992 року народження, на диспансерному обліку не перебуває (а.с. 16).

Згідно із довідкою КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 216 від 30.01.2023, ОСОБА_1 , 1992 року народження, на наркологічному обліку в медичному центрі не перебуває (а.с 14).

Відповідно до Довідки, виданої 08.02.2023 Поліклінічним відділенням КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування реабілітації та паліативної допомоги Відокремленого підрозділу «Лікарня князя Лева», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , практично здоровий (а.с. 15).

Крім цього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 26.01.2023 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 13).

01 березня 2023 року опікунською радою при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради рекомендовано органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради скерувати до суду подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 з одночасним звільненням від виконання обов`язків попереднього опікуна ОСОБА_3 .

Колегія суддів критично оцінює висновок суду щодо відсутності родинних зв`язків між особами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також між ОСОБА_2 , який зі слів ОСОБА_1 є його двоюрідним братом, оскільки у матеріалах наявні копії свідоцтв про народження та одруження з яких слідує, що дівоче прізвище до заміжжя ОСОБА_3 було « ОСОБА_5 », при цьому батько ОСОБА_1 ОСОБА_6 , та матір ОСОБА_2 ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, долучених до апеляційної скарги (а.с. 55-56, 73-74).

Поряд з цим, зазначаючи про те, що при призначенні опікуна обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що законодавець не зобов`язує призначати безальтернативно опікуна з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, тобто закон не виключає можливість призначення опікуном і інших осіб, які будуть відповідати відповідним вимогам (ст. 63 ЦК України).

Як вже зазначалося, відповідно до частини другої статті 300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Разом з цим, суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_3 від обов`язків опікуна, не призначив недієздатній особі нового опікуна, чим порушив приписи ст. 300 ЦПК України.

При цьому, звільнивши з відповідних підстав від виконання обов`язків опікуна ОСОБА_3 по відношенні до недієздатної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про призначення його опікуном над ОСОБА_2 , при цьому орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради подав до суду подання, в якому висловив свою згоду у разі звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_3 на призначення опікуном ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, та те, що ОСОБА_1 здатний виконувати опікунські обов`язки стосовно недієздатного ОСОБА_2 (протилежного не доведено, а судом не встановлено), опікуном якого була ОСОБА_3 , яка у зв`язку із хворобою не може здійснювати опікунство, подання у відповідні частині є підставним, що свідчить про те, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року в цій частині необхідно скасувати, з одночасним ухвалення нового рішення про задоволення такої вимоги.

Не може залишитися поза увагою суду і те, що у випадку набрання рішенням законної сили у недієздатного ОСОБА_2 не буде опікуна, що суперечитиме його інтересам та вимогам ст. 41 ЦК України.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні опікуна підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення подання органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 рокув частині відмови у задоволенні вимоги подання Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_2 про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким таку вимогу задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк