Справа № 404/7184/21
Номер провадження 2/404/1921/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря Щербини А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована АДРЕСА_2 , фактично проживає по АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 12.09.2015 між нею та відповідачем укладений договір позики, відповідно до якого вона передала ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 18 000 грн, зі строком повернення 20.02.2016. Грошові кошти були передані в момент написання розписки. Станом на 01.05.2018 грошові кошти не повернуті. Звернулась до відповідача з вимогою про повернення коштів, але отримала відмову. Просить стягнути з відповідача 18000 грн боргу, 3% річних за період з 01.03.2016 по 01.05.2018 в розмірі 1492 грн, інфляційні витрати в розмірі 4950 грн, судовий збір в розмірі 908 грн (розрахунків суду не надано) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5600 грн.

Відповідач подала заяву про застосування наслідків спливу строків позовної даності.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Стахєєв О.О. суду пояснив, що позов підтримує, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Інформацією щодо обставин складення розписки та передання грошових коштів позивачем відповідачу не володіє. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що у 2015 році син позивача - ОСОБА_3 був затриманий у рамках кримінального провадження відносно нього та йому обрана міра запобіжного захисту у виді тримання під ватрою. Його захисником за призначенням центру вторинної правової допомоги був ОСОБА_4 . Адвокат телефонував та запропонував зустрітися 12.09.2015, біля магазину розташованому у м. Кропивницькому під назвою «1001 Дрібниця». Місце зустрічі було обрано саме там тому, що неподалік зупиняється електричка, якою вона дістається до дачі. Цього дня зустрілась з ОСОБА_4 , який прибув на власному автомобілі. Вона дуже поспішала. Останній надав свій блокнот та наполіг щоб вона склала розписку про те, що повинна віддати 18000 грн ОСОБА_1 (його дружині, яка працювала з ним в офісі). ОСОБА_1 при цьому присутня не була. Наголосила на тому, що вона ОСОБА_1 ніколи в житті не бачила та не спілкувалась з нею. Склала зазначену розписку під моральним тиском адвоката, оскільки він наполягав на цьому, а вона не мала виходу, була у розпачі і намагалась усіляко допомогти синові. Після складення розписки адвокат вирвав листок із свого записника та сказав, що першу розписку знищив. Такі самі позови, від імені ОСОБА_1 до неї, вже булидвічі подані до Кіровського районного суду м. Кіровограда, але залишені без розгляду. Просила визнати явку ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою.

Ухвалами Кіровського районного суду від 22.05.2023 та 05.06.2023 визнана явка позивача в судове засідання обов`язковою.

В судове засідання призначене на 05.06.2023 ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

В судове засідання призначене на 21.09.2023, ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про те, що вона виїхала в м. Луцьк, але жодного доказу на підтвердження зазначеної обставини суду не надала.

Крім того, представник позивача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи,21.09.2023 не з`явився в судове засідання, причину неявки суду не повідомив.

Суд визнає причини неявки позивача в судове засідання не поважними та, керуючись ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, цивільну справу № 404/2636/18, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 12.09.2015 склала розписку про те що вона зобов`язується повернути борг грошей в розмірі 18 000 грн ОСОБА_1 20.02.2016.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за цією самою розпискою у 2016 році, справа № 389/897/16-ц.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2017 залишена без розгляду в зв`язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Зазначена ухвала залишена в силі ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 05.04.2017.

Крім того, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за цією самою розпискою у 2018 році, справа № 404/2636/18.

Ухвалою суду Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2019 залишена без розгляду, в зв`язку із неявкою позивача в судове засідання, явка якого судом визнана обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи № 404/2636/18, які були досліджені в судовому засіданні, відповідач надавала такі ж самі пояснення щодо обставин складення спірної розписки, як і під час надання пояснень в цій справі, а саме, щоу 2015 році син позивача - ОСОБА_3 був затриманий у рамках кримінального провадження відносно нього та йому обрана міра запобіжного захисту у виді тримання під ватрою. Його захисником за призначенням центру вторинної правової допомоги був ОСОБА_4 , який повідомив їй, що його адвокатські послуги коштують 1000 доларів США, що на той момент складало 22000 грн.

Оскільки грошових коштів в такому розмірі у неї не було, ОСОБА_4 запропонував поїхати у магазин побутової техніки та оформити на її ім`я кредит на покупку пральної машини, холодильника та газової плити. Оскільки її пенсія дуже малого розміру їм відмовили у оформленні кредиту. Тоді, 25.07.2015, ОСОБА_4 запропонував скласти боргову розписку, про те що вона зобов`язується повернути 1000 доларів США, що становило 22000 грн.

Через деякий час віддала йому 6000 грн та ще залишилось 18000 грн, які адвокат постійно нагадував повернути.

Адвокат телефонував та запропонував зустрітися 12.09.2015, біля магазину розташованому у м. Кропивницькому під назвою «1001 мелочь». Місце зустрічі було обрано саме там тому, що неподалік зупиняється електричка, якою вона дістається до дачі. Цього дня зустрілась з ОСОБА_4 , який прибув на власному автомобілі. Вона дуже поспішала. Останній надав свій блокнот та наполіг щоб вона склала розписку про те, що повинна віддати 18000 грн ОСОБА_1 (його дружині, яка працювала з ним в офісі). ОСОБА_1 при цьому присутня не була. Наголосила на тому, що вона ОСОБА_1 ніколи в житті не бачила та не спілкувалась з нею. Склала зазначену розписку під моральним тиском адвоката, оскільки він наполягав на цьому, а вона не мала виходу, була у розпачі і намагалась усіляко допомогти синові. Після складення розписки адвокат вирвав листок із свого записника та сказав, що першу розписку знищив.

Пізніше дізналась, що адвокат ОСОБА_4 призначений безкоштовно центром вторинної правової допомоги і більше коштів не віддавала.

З цього приводу зверталась до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області.

В матеріалах справи № 404/2636/18 знаходяться пояснення адвоката Пантелеєва О.М., адресовані КДКА Черкаської області.

Під час розгляду справ пояснення ОСОБА_2 є послідовними та однаковими.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно зі ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Доказів на підтвердження недійсності розписки відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку щодо її дійсності.

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_2 подала заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що встановлено нормами ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частинами 2 та 3 статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно частини 1 статті 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Два позови ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення одного того ж боргу залишені без розгляду в зв`язку з її неявкою, тобто строк позовної давності не зупинявся.

Строк повернення коштів в розписці визначений 20 лютого 2016 року.

З даним позовом ОСОБА_1 звернулась 24.09.2021, тобто зі спливом строку позовної давності.

Оскільки сплив строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, суд відмовляє у його задоволенні.

На підставі ст.ст. 265, 1046, 1047 ЦК України, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована АДРЕСА_2 , фактично проживає по АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду буде складено 26.09.2023.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда