Номер провадження: 22-ц/813/4072/23
Справа № 522/151/22-Е
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одеса справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів, яким просила стягнути з відповідача 4624,75 грн в якості компенсації за самостійне забезпечення встановлення індивідуального приладу обліку природного газу (газового лічильника). В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 26.04.2010 року було укладено з Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» договір постачання природного газу, шляхом приєднання споживача ОСОБА_1 до публічного Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. 26 липня 2018 року, за заявою споживача, Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» встановлено в квартирі позивачки за адресою: АДРЕСА_1 індивідуальний газовий лічильник. За вимогою відповідача, позивачкою було придбано необхідне обладнання для встановлення індивідуального газового лічильника на суму 1373,00 грн., сплачено вартість робіт на суму 2787,21, та ПДВ у розмірі 464,54 грн., усього витрачено на встановлення індивідуального газового лічильника 4624,75 грн. 31 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» із заявою про повернення коштів витрачених на встановлення газового лічильника, проте їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю порядку компенсації зазначених витрат. 11 жовтня 2021 року позивач повторно звернулася до Акціонерного товариства «Одесагаз» (Публічне акціонерне товариство «Одесагаз»), проте відповіді не отримала. Тому позивач, посилаючись на положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 150 від 28 грудня 2011 року «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» з 2011 року по 31 травня 2017 року до структури тарифу була включена вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню, а також ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», позивач стверджує, що витрати на встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу підлягають компенсації (а.с. 1-4).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2022 року позовні вимоги були залишені без задоволення (а.с. 94-96).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в задоволенні позовних вимог суд відмовив у зв`язку з відсутністю врегульованого законодавством порядку компенсації витрат на встановлення газових лічильників. Апелянт зазначає, що за відсутності нормативно-правового акту, який регулює відповідні відносини, необхідно застосовувати аналогію закону, що передбачено законодавством (а.с. 114-115).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.12.2022 року (головуючий суддя Чорна Т.Г.) було відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 25.01.2023 року справу призначено до розгляду (а.с. 124, 130).

У зв`язку звільненням з посади судді ОСОБА_2 на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 55/2/15-23 від 16.02.2023 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа була розподілена на головуючого суддю Дришлюка А.І. (а.с. 143).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.03.2023 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 147-148).

Учасники справи своїм правом закріпленим положеннями ст. 360ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про дату, час та порядок проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

В судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_3 , апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.

Від ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 162-263).

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

26.04.2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» укладено договір постачання природного газу, шляхом приєднання споживача до публічного Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с. 8).

26.07.2018 року, за заявою ОСОБА_1 , Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» встановлено в квартирі позивачки за адресою: АДРЕСА_1 індивідуальний газовий лічильник, що підтверджується актом виконання робіт (надання послуг) № 9844 від 26 липня 2018 року, відповідно до якого, представником Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» було проведено роботи, щодо встановлення газового лічильника, вартість яких становила 2 787,21 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 464,54 грн (а.с. 20).

31.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариство «Одесагаз» із заявою про повернення коштів витрачених на встановлення газового лічильника, проте позивачці було відмовлено у зв`язку з відсутністю порядку компенсації зазначених витрат. 11.10.2021 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз», проте відповіді не отримала.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, у зв`язку з відсутністю врегульованого законодавством порядку компенсації витрат на встановлення газових лічильників, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутнє порушення визначеним відповідачем прав позивача.

Апеляційний суд, не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», даний Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону, з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загально будинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

За положенням ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством.

Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців.

Матеріалами справи встановлено, що 26.07.2018 року за заявою позивача ОСОБА_1 було встановлено в квартирі останньої індивідуальний газовий лічильник. Згідно акту виконання робіт № 9844 від 26.07.2018 року, виконавцем є Публічне акціонерне товариство «Одесагаз», яким і були проведені відповідні роботи щодо встановлення газового лічильника, вартість яких становила 2787,21 грн, у тому числі ПДВ 464,54 грн. Вартість проведених робіт по встановленню лічильника було сплачено безпосередньо споживачем ОСОБА_1 .

Як правильно встановлено судом першої інстанції, порядок встановлення лічильників природного газу регулюється Кодексом газорозподільних систем та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженими постановами НКРЕКП №2494 та 2498 від 30.09.2015 року, в тому числі положеннями ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Статтею 3 вищезазначеного ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в свою чергу, передбачено право споживачів на компенсацію в подальшому понесених витрат на встановлення газового лічильника за рахунок коштів, що сплачуються останніми за тарифом на розподіл природного газу, у зв`язку із чим споживач ОСОБА_1 31.12.2018 року і звернулася до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» із відповідною заявою щодо повернення витрачених грошових коштів на встановлення газового лічильника, посилаючись на вказані відповідні положення Закону, долучивши при цьому відповідні рахунки на підтвердження понесення фактичних витрат. При цьому, згідно довідку про стан рахунків з ТОВ «Одесагаз-Постачання» вбачається, що остання систематично сплачує послуги газопостачання (а.с. 9). Однак листом № 93/26 від 15.01.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у компенсації понесених витрат (а.с. 19), у зв`язку із чим остання 11.10.2021 року повторно звернулася до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» із заявою щодо повернення понесених витрат на встановлення газового лічильника, однак жодної відповіді на вказану заяву так і не отримала (а.с. 18), тому і звернулася до суду із позовом.

Разом з тим, позивачем в якості додатків до позовної заяви було долучено відповідну копію рахунку на оплату послуг встановлення газового лічильника № 3885 від 17.07.2018 року та копія платіжної квитанції 0.0..1 від 19.07.2023 року із зазначенням призначення платежу оплата згідно рахунку № 3885 та відомостей щодо одержувача Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» (а.с. 28). Зазначені копії наявні в матеріалах справи, не спростовані відповідачем та в повній мірі підтверджують понесення позивачем ОСОБА_1 фактичних витрат на встановлення індивідуального газового лічильника. При цьому, згідно наявної в матеріалах справи довідки, останньою систематично у визначеному розмірі сплачувалися послуги з газопостачання.

Зі змісту зазначених рахунку та платіжної квитанції вбачається, що позивачем, яка відповідно є споживачем природного газу, було понесено витрати на встановлення лічильника газу у розмірі 2787,21 грн, в тому числі ПДВ, що становить 464, 54 грн, тому зважаючи на вищенаведене положення ст. 3 ЗУ Про забезпечення комерційного обліку природного газу», має право на компенсацію понесених витрат, які в повній мірі підтверджуються наявними матеріалами цивільної справи та не спростовані іншими учасниками провадження. За таких обставин справи, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було передчасно вирішено питання щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

При цьому, зважаючи на те, що позивачем було понесено фактичні витрати у загальному розмірі 4160, 21 грн, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Апеляційний суд також враховує відповідні положення ч. 13 ст. 141 ЦПК України, згідно яких, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме 90 % від заявлених позовних вимог, тому судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача Акціонерного товариства «Одесагаз» становлять 2232,90 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу задовольняє частково, із скасуванням оскаржуваного рішення Приморського районного суду м. Одеси та ухваленням нового про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з АТ «Одесагаз» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за самостійне забезпечення встановлення індивідуального приладу обліку природного газу (газового лічильника) у розмірі 4160 гривні 21 копійку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути АТ «Одесагаз» () на користь держави судовий збір за звернення до суду із позовом та за подання апеляційної скарги у розмірі 2232 гривні 90 копійок.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 01 листопада 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк.