К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року місто Київ

справа № 367/8073/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/12274/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2023 року; апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ ЛТД" на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 9 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ ЛТД" про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ТОВ "ФРЕШ ЛТД" про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 28 грудня 2018 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язалась не пізніше 29 грудня 2018 року оплатити ціну майнових прав на квартиру в розмірі 354 350 грн., а ТОВ "ФРЕШ ЛТД" - передати майнові права на квартиру в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 та після прийняття будинку в експлуатацію (орієнтовний термін - ІІІ квартал 2019 року) передати саму квартиру.

Позивач сплатила обумовлені договором кошти, однак ТОВ "ФРЕШ ЛТД" до кінця січня 2020 року не виконало свої зобов`язання щодо здачі в експлуатацію об`єкта

будівництва та передання квартири у власність позивача. При цьому умови пункту 4.5 договору купівлі-продажу майнових правє несправедливими, оскільки на покупця незалежно від причини розірвання договору, накладається штраф в розмірі 10%.

Крім того, після закінчення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію, позивач мала намір здавати квартиру в оренду. Так, 29 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено попередній договір оренди квартири, згідно з яким встановлено строк укладення основного договору оренди квартири - не пізніше 10 березня 2020 року. Вартість оренди визначено в розмірі 7 500 грн. щомісячно.

Відповідно до висновку експерта Свістунова І.С. від 26 листопада 2020 року № 1058/11-2020 сумарна вартість недоотриманої вигоди позивача від користування квартирою в період від запланованої здачі об`єкту в експлуатацію до дати проведення дослідження за вирахуванням періоду необхідного для здійснення ремонту становить 49 700 грн.

Вартість аналогічної квартири на момент проведення експертного дослідження становить 666 300 грн., тобто позивачу після повернення сплачених нею грошових коштів необхідно докласти ще 311 950 грн. для придбання житла, що також є збитками.

Через вказані дії відповідача, позивач зазнала моральних страждань, які проявилися у сильних душевних хвилюваннях у зв`язку з порушенням її права очікування.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 28 грудня 2018 року; визнати пункт 4.5. договору недійсним; стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, сплачені за майнові права на квартиру в сумі 354 350 грн., збитки в виді реальних збитків та упущеної вигоди від користування квартирою в сумі 361 650 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ФРЕШ ЛТД". Визнано недійсним пункт 4.5 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "ФРЕШ ЛТД". Стягнуто з ТОВ "ФРЕШ ЛТД" на користь ОСОБА_1 сплачені нею грошові кошти по договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2 в розмірі 354 350 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ "ФРЕШ ЛТД" на користь держави судовий збір в розмірі 7 160 грн.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки, а тому його слід розірвати зі стягненням на користь позивача сплачені грошові кошти за правочином в повному розмірі - 354 350 грн. При цьому умови пункту 4.5 договору є несправедливими, оскільки незалежно від підстав розірвання договору зі сторони покупця він зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10 % від ціни договору, а тому цей пункт є недійсним. В той же час, вимоги позивача про стягнення збитків та моральної шкоди є недоведеними, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 9 червня 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "ФРЕШ ЛТД" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 95 000 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходив із того, що позивачем доведено витрати на правничу допомогу в розмірі 95 000 грн. В іншій частині витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки до них включена вартість послуг на стадії апеляційного розгляду та гонорар успіху, який у даному випадку неможна вважати реальним та необхідним.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та їх узагальнені доводи

(1) У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні збитків, моральної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Скаржник зазначає, що діями відповідача їй завдано збитки, які чітко наведені у статті 22 ЦК України, а саме: витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Так, укладаючи договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, позивач реально розраховувала на здачу об`єкта в експлуатацію в обумовлений строк і передання їй квартири, однак у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань вона не отримала те на що розраховувала. Станом на момент звернення із позовом вартість аналогічної квартири вже складає 666 300 грн., тобто для того щоб придбати квартиру їй слід докласти ще 311 950 грн. (666 300 грн. - 354 350 грн.), що є реальними збитками. Крім того, позивач розраховувала здавати квартиру після здачі об`єкта в експлуатацію, свідчення чого є укладення попереднього договору оренди з громадянкою ОСОБА_3 , де чітко зазначено про передачу майна в оренду з 10 березня 2020 року, що є упущеною вигодою.

Суд неправомірно відмовив у стягненні моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., оскільки у результаті неправомірної поведінки та дій відповідача, через невиконання ним своїх зобов`язань, ОСОБА_1 зазнала значних моральних страждань, пов`язаних з необхідністю відновлення її порушених прав.

(2) У поданій апеляційній скарзі ТОВ "ФРЕШ ЛТД", посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що розрахунок позивача про обсяг та вартість витрат на правничу допомогу є занадто завищеним та неспівмірним зі складністю даної справи. Так, надані адвокатом послуги не потребували значної теоретичної та практичної підготовки, а тому вартість консультації в розмірі 5 000 грн., вартість підготовки позовної заяви в розмірі 30 000 грн., вартість підготовки процесуальних документів в розмірі 30 000 грн. не відповідають вимогам розумності та реальності надання адвокатських послуг. Адвокатом

також не було витрачено 10 годин на участь у судових засіданнях, а тому вартість таких послуг в розмірі 30 000 грн. також не відповідає обставинам справи. Стороною позивача також не було надано докази оплати вказаних послуг. Крім того, суд першої інстанції не врахував клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ФРЕШ ЛТД" зазначає, що понесені витрати на правничу допомогу є реальними і необхідними, а тому суд не вправі втручатися в договірні відносини між адвокатом і клієнтом.

ТОВ "ФРЕШ ЛТД" у відзиві на апеляційну скаргузаперечує проти доводів ОСОБА_1 , оскільки останні є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законне і обґрунтоване.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити; апеляційну скаргу ТОВ "ФРЕШ ЛТД" просила залишити без задоволення.

ТОВ "ФРЕШ ЛТД" в судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлене належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 28 грудня 2018 року між ТОВ "ФРЕШ ЛТД" та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру, яка буде збудована в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 2.1. договору майнові права на квартиру являють собою права на будівництво та отримання у власність квартири із наступними попередніми технічними характеристиками: найменування - квартира; будівельний номер - 95; поверх - 5; будинок - 1Р/2; секція - 2; проектна загальна площа - 37.3 кв.м.

Згідно з пунктом 2.3. договору технічна здача будинку - ІІ квартал 2019 року, орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - ІІІ квартал 2019 року, продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до чотирьох місяців.

Пунктами 3.1.. 3.3.1. договору визначено, що ціна договору становить 354 350 грн. і має бути сплачена покупцем протягом двох банківських днів, але не пізніше ніж 29 грудня 2018 року.

Невиконання покупцем грошового зобов`язання щодо сплати першого платежу, визначеного у пункті 3.3.1. договору, з затримкою на строк 2 (двох) банківських днів, тягне за собою розірвання цього договору в односторонньому порядку продавцем (пункт 4.4 договору).

Відповідно до пунктів 4.5., 4.6. договору у випадку розірвання цього договору з ініціативи покупця, продавець повертає покупцеві протягом тримісячного терміну всі фактично отримані від нього кошти, стягнувши при цьому з покупця штраф у розмірі 10 % від суми коштів, фактично отриманих від покупця на момент розірвання цього договору. У випадку розірвання договору в односторонньому порядку продавцем, через невиконання покупцем своїх зобов`язань за цим договором, продавець письмово повідомляє про це покупця та повертає покупцеві у тримісячний термін всі отримані від нього кошти та стягує штраф у розмірі 10 % від суми, фактично отриманої від покупця на момент розірвання цього договору.

Згідно копій квитанцій від 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 в повному обсязі виконала свої зобов`язання по оплаті майнових прав на квартиру, сплативши 354 350 грн. (том І а.с. 18).

22 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено попередній договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується укласти основний договір оренди квартири за будівельним АДРЕСА_3 . Сторони погодили, що основний договір оренди кватири повинен бути укладений до 10 березня 2020 року. Вартість оренди - 7 500 грн. щомісячно (том І а.с. 46-48).

22 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до попереднього договору оренди кватири, згідно з якою сторони розірвали попередній договір оренди квартири від 29 березня 2019 року у зв`язку із неможливістю в строк до 10 березня 2020 року укласти основний договір оренди квартири (том І а.с. 49).

ТОВ "ФРЕШ ЛТД" не виконало свої зобов`язання у встановлений договором строк.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню; апеляційна скарга ТОВ "ФРЕШ ЛТД" підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За частиною 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього

товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі № 183/262/17, у постанові Верховного від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19.

Вирішальне значення для застосування положення частини 2 статті 651 ЦК України має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Встановивши, що ТОВ "ФРЕШ ЛТД" не виконало своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2 щодо передачі позивачу об`єкта майнових прав - квартири, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для розірвання указаного правочину та стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 354 350 грн. Пункт 4.5. договору, яким відповідальність за невиконання умов договору покладається тільки на покупця є несправедливим, а тому правомірно визнаний недійсним.

У частині 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 4 липня 2011 року у справі № 3-64гс11 та постановах Верховного Суду від 9 жовтня 2018 року у справі № 908/2261/17, від 31 липня 2019 року у справі № 910/15865/14 та від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20).

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Тлумачення змісту частини 2 статті 22 ЦК України свідчить, що упущена вигода, будучи складовою поняття збитки, на відміну від реальних збитків, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі, пов`язана з

тим реальним приростом, збільшенням її майнової сфери, якого можна було б очікувати за звичайних обставин, якби ці обставини не були порушені неправомірною поведінкою боржника.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині відшкодування збитків в сумі 361 650 грн., суд першої інстанції правильно виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що для придбання аналогічної квартири, вартість якої становить 666 300 грн., позивачу необхідно докласти ще 311 950 грн., що і є реальними збитками.

Безспірним є факт неотримання позивачем квартири у власність у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, однак різниця між вартістю майнових прав на квартиру, яка ще не збудована, і готовою квартирою не можуть вважатися збитками.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач не змогла здати в оренду квартиру в результаті чого понесли збитки у виді упущеної вигоди в розмірі 49 700 грн. також є необґрунтованими.

Пунктом 2.3. договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2 було передбачено, що технічна здача будинку має відбутися в ІІ кварталі 2019 року, орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - ІІІ квартал 2019 року, продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до чотирьох місяців.

З наведеного пункту договору убачається, що ТОВ "ФРЕШ ЛТД" було зобов`язане прийняти об`єкт будівництва в експлуатаціюв ІІІ кварталі 2019 рокуабо протягом 4 місяців після цього і це не вважається порушенням зобов`язання.

ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 попередній договір оренди квартири ще у березня 2019 року з умовою підписати основний договір до 10 березня 2020 року, однак предмет договору на той момент фактично був відсутній і у позивача ще не виникло право розпорядження майном.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний договір по своїй суті не був спрямований на настання реальних правових наслідків, а саме передачі квартири в оренду іншій особі за плату, що свідчить про абстрактність доходів у вигляді упущеної вигоди.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем жодним чином не доведено її обсяг і розмір.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2023 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стосовно доводів апеляційної скарги ТОВ "ФРЕШ ЛТД" щодо відсутності підстав для стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як убачається зі змісту договору про надання правничої (правової) допомоги № 13 від 9 листопада 2020 року, укладеного між адвокатським бюро "Право Захисту" та ОСОБА_1 , АО "Право Захисту" зобов`язалося надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах всіх рівнів у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ФРЕШ ЛТД" про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди.

Пунктами 4.2, 4.4 сторони встановили, що за складання позовної заяви та інших процесуальних документів до суду першої інстанції, апеляційної та касаційної, клієнт сплачує адвокату 28 410 грн., які клієнт повинен сплатити на рахунок об`єднання до 10 листопада 2020 року. Окрім вказаних коштів, клієнт сплачує гонорар успіху, який розраховується за формулою: 35 % від загальної суми, яка стягується за рішенням суду на користь клієнта (том ІІ а.с. 140-141).

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 13 від 9 листопада 2020 року сторони погодили прийняття наданих послуг: 28 410 грн. - грошові кошти, які сплачені за надану правову допомогу згідно договору; 339 190 грн. - грошові кошти, які клієнт має сплатити протягом 5 днів з моменту прийняття рішення про задоволення судом вимог про стягнення з ТОВ "ФРЕШ ЛТД" витрат на правову допомогу у розмірі 367 600 грн.

Стягуючи з відповідача витрати на правничу допомогу на підставі розрахунку наданого в заяві, суд першої інстанції не врахував умов оплати, визначених у пунктах 4.2, 4.4 договору про надання правничої (правової) допомоги № 13 від 9 листопада 2020 року, на підставі яких за наслідком розгляду справи належною сумою буде 28 410 грн. та 124 022 грн. 50 коп. (гонорар успіх в розмірі 35 % від стягнутої судом суми).

Такий розмір є належним та обґрунтованим, однак враховуючи критерії розумності розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу з відповідача слід стягнути в розмірі 50 000 грн.

Посилання ТОВ "ФРЕШ ЛТД" на те, що позивачем не надано доказів оплати вартості вказаних послуг відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і

виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об'єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20).

Ураховуючи наведене, додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 9 червня 2023 рокуслід змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ТОВ "ФРЕШ ЛТД" на користь ОСОБА_1 з 95 000 грн. до 50 000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2023 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ ЛТД" задовольнити частково.

Додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 9 червня 2023 року змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ ЛТД" на користь ОСОБА_1 з 95 000 грн. до 50 000 грн.

В іншій частині додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 9 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: