ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7770/23 Справа № 932/4124/21 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Дніпровська міська рада, Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи - Дніпровська міська рада, Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контор.

Вказував, що з 2004 року мешкав разом зі своєю двоюрідною бабою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначав, що вказану спадщину вона заповідала у 1995 році його матері ОСОБА_3 , яка померла раніше спадкодавця 12 листопада 2010 року.

Посилаючись на те, що він мешкав разом з ОСОБА_2 , дбав про неї, купував ліки, годував, робив поточні ремонти та сплачував комунальні послуги, та після її смерті поховав її за власні кошти та продовжив проживати у квартирі, через хворобу вчасно не встиг звернутися до нотаріуса, та нотаріус відмовила йому в оформленні права на спадщину, а тому просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання, не менше п`яти років, разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі заінтересована особа Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи, не взяв до уваги, що ОСОБА_1 не доведено факт проживання з померлою. Крім того, справа розглянута з порушенням правил підсудності. Також заявником пропущено строк позовної давності.

06 вересня 2023 року ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилання апеляційної скарги про будь-які порушення норм чинного законодавства судом першої інстанції є хибними.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалам справи, що у відповідності до копії свідоцтва про право власності на житло від 10 травня 1993 року, квартира АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_2

01 вересня 1995 року ОСОБА_2 заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого в приміщенні Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

У відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_4 була матір`ю заявника.

У відповідності до висновку №1337 (ВКК 4 міської поліклініки м.Дніпропетровська) від 8 серпня 2009 року, ОСОБА_2 , 1929 року народження, проживаюча у АДРЕСА_2 , за станом здоров`я потребувала в постійному сторонньому догляді.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Згідно письмових пояснень/заяв свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останніми було підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом більше 5 років, а саме з 2004 року по 19 грудня 2010 року. ОСОБА_1 допомагав, доглядав за ОСОБА_2 , сплачував кошти за комунальні послуги, робив ремонт та поховав ОСОБА_2

29 квітня 2022 року заявник звернувся до Шостої дніпровської нотаріальної контори, згідно до якої просив видати свідоцтво про право на спадщину на майно.

14 липня 2022 року нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦК України (а саме не була подана заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_2 ) та відсутня сумісна реєстрація разом із спадкоємцем за однією адресою.

Так, у відповідності до копії паспорта заявника серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , буз зареєстрований по АДРЕСА_3 з 26 листопада 1998 року.

На підтвердження здійснення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , заявником долучено акти виконаних робіт, видаткові накладні та чеки.

Також, заявником долучено відповідь АТ КБ «Приватбанк» від 20 листопада 2020 року, ОСОБА_1 , 1982 року народження, за період з 1 січня 2010 року по 20 листопада 2020 року, здійснив комунальні платежі за адресою: АДРЕСА_4 , згідно додатку №1 (на загальну суму 22 872,16 грн. за вивоз сміття, електроенергію, водопостачання, газопостачання, ліфт, утримання будинку).

Згідно довідки ОСББ «Тополя-25», виданої ОСОБА_1 про те, що заборгованості з утримання будинку на 30 листопада 2020 року відсутня за адресою: АДРЕСА_4 .

Заявником надано медичну документацію на підтвердження знаходження на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні військової частини НОМЕР_2 з 21 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2014 року з приводу варикозного розширень нижніх кінцівок.

У відповідності до витягу з наказу Української Академії Аграрних наук Науково виробничої дослідної агрофірми «Наукова» від 10 лютого 2011 року, ОСОБА_1 , комірника, було відряджено до м.Бердянськ на об`єкт: будівництво нежилих приміщень, строком 150 календарних днів, з 12 лютого 2011 року по 12 липня 2011 року.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав, що надані заявником докази, відповідно до вимог ст.76,78-80 ЦПК України, є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд прийшов до висновку про доведеність заявленого факту.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зазначені положення кореспондуються також із положеннями частини четвертої статті 315 ЦПК України, згідно яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 викладено правовий висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Наявність спору про право повинне встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір.

Колегія суддів зауважує, що необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору (постанови Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі

№180/2132/21, від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19 від 31 травня 2023 року у справі №357/11366/22).

З огляду на те, що звертаючись із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначив про відсутність інших спадкоємців (що підтверджується матеріалами справи), відповідний орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна залучений до участі у справі в якості заінтересованої особи та під час розгляду справи в суді першої інстанції просив прийняти рішення відповідно до доказів, які містяться в матеріалах справи.

Крім того жодних доводів стосовно наявності спору про право, апеляційна скарга Дніпровської міської ради не містить, тому підстави для залишення заяви без розгляду відсутні.

Звертаючись до суду із заявою у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, ОСОБА_1 просив суд встановити факт його постійного проживання із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Метою встановлення такого факту стала необхідність оформлення спадкових прав, як спадкоємця четвертої черги.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі №542/1648/19, лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Нормами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявником у якості доказів було надано відповідь АТ КБ «Приватбанк» від 20 листопада 2020 року про те, що за період з 1 січня 2010 року по 20 листопада 2020 року він здійснив комунальні платежі за адресою: АДРЕСА_4 , згідно додатку №1 (на загальну суму 22 872,16 грн. за вивіз сміття, електроенергію, водопостачання, газопостачання, ліфт, утримання будинку). Втім, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно квитанції та додатку №1 до відповіді АТ КБ ПриватБанк, оплати були здійснені за період з 2014 року по 2020 рік (а.с.27-32,40-58), тобто вже після смерті ОСОБА_2 , що жодним чином не доводить факту його постійного проживання із нею не менше п`яти років на час відкриття спадщини.

Згідно довідки ОСББ «Тополя-25», виданої ОСОБА_1 про те, що заборгованості з утримання будинку на 30 листопада 2020 року відсутня за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.33).

Також до заяви було долучено товарний чек на цемент №163 від 22 березня 2006 року, товарний чек №139 від 12 серпня 2005 на шпалери та клей (а.с.21), видаткова накладна № 2175 від 25 березня 2005 року (а.с.22), видаткова накладна №63822 (а.с.23), акт виконаних робіт за адресою АДРЕСА_4 від 17 червня 2010 року (а.с.24).

Проаналізувавши вказані докази, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявником не подано належних та допустимих доказів, у відповідності до ст.ст.76-80 ЦПК України, дійсного перебування у сімейних відносинах із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та постійного проживання з померлою за однією адресою з 2004 року, а відтак у заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно відмовити за недоведеністю.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення заяви.

У зв`язку із задоволення апеляційною скарги із заявника ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради слід стягнути судовий збір у розмірі 681 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Дніпровська міська рада, Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 681 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров