Справа № 490/8704/23 Головуюча у 1-й інстанції Черенкова Н. П.
Провадження № 22ц/812/1142/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Коломієць В. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Андрієнко Л. Д.,

за участю: представника позивачки Порибкіна О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат

Порибкін Олександр Миколайович,

на ухвалу судді Центрального районного суду міста Миколаєва Черенкової Н. П., постановлену 12 вересня 2023 року у приміщенні суду у місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі за позовом

ОСОБА_1

до Профспілкового комітету виконавчих органів Миколаївської міської ради

про визнання протиправним та скасування протоколу, поновлення в членах профспілкової організації,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Профспілкового комітету виконавчих органів Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування протоколу зборів профспілкового комітету від 1 вересня 2021 року за №24, відповідно до якого її виключено із членів профспілкової організації за несплату членських внесків, та просила поновити її у членах цієї профспілкової організації.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 вересня 2023 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Суддя мотивувала своє рішення тим, що спір, який відноситься до виключної компетенції профспілок, так як пов`язаний з їх внутрішньо-організаційною діяльністю, і не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Порибкін О. М., просить скасувати ухвалу судді про відмову у відкритті провадження та зобов`язати районний суд відкрити позовне провадження. Посилаються на те, що за положеннями статті 19 ЦПК України суди в порядку цивільного судочинства розглядають справи, що виникають з інших правовідносин, до яких можна віднести спір, який виник між позивачкою, як пересічним членом профспілки та самою організацією. Тому суддею неправильно застосована до даних правовідносин позиція ВС у справі зі спору щодо вибірної посади у профспілковому органі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя керувалася пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України з тих підстав, що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, так як спір, що виник між сторонами, належить до виключної компетенції профспілок та їх внутрішньо-організаційної діяльності, оскільки пов`язаний з питаннями членства у громадській організації, а тому такий спір має вирішуватися відповідно до статутних документів профспілок та законодавства, яке регулює основи їхньої діяльності.

З такими висновками слід погодитися, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 виключена із членів профспілкової організації виконавчих органів Миколаївської міської ради за несплату членських внесків на підставі протоколу №24 від 1 вересня 2021 року.

Про рішення профспілкової організації позивачка дізналася в процесі розгляду іншого спору за її позовом про поновлення на роботі.

Тому вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до профспілки з позовом в порядку цивільного судочинства, де заявила матеріально-правові вимоги про скасування внутрішнього процедурного рішення профспілки про її виключення із зобов`язанням свого поновлення у членах добровольчої громадської організації.

Статтею 36 Конституції України встановлено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів.

Особливості правового регулювання їх діяльності визначено Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», за змістом якого професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Членом профспілки є особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.

За статтею 14 цього Закону профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів і втручання у їх діяльність, яке може призвести до обмеження прав профспілок або перешкодити законному здійсненню їх статутної діяльності, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб забороняється у відповідності до частини 3 статті 12 цього ж Закону.

Отже, аналізуючи наведені норми права та матеріально-правову вимогу позивачки слід дійти висновку, що ОСОБА_1 звернулася до суду, визначеного у відповідності статті 6 Конституції України, як органу державної влади, з вимогою перевірити дотримання добровільним громадським об`єднанням процедури та порядку прийняття рішення стосовно її членства, набутого у цьому добровільному об`єднанні.

Тобто здійснити дії, які суперечать статті 36 Конституції України та заборонені статтею 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», оскільки питання, які віднесені до внутрішньо-організаційної діяльності профспілок вирішуються відповідно до їх статутних документів та законодавства, яке регулює основи їхньої діяльності.

У цих нормах міститься пряма заборона втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань.

В той же час, вважаючи, що законодавча заборона перевірки внутрішньої діяльності добровільних громадських організацій, яка віднесена до їх статутної діяльності, зокрема, не стосується членства в організації, позивачка та її представник вважали за можливе поновити членство ОСОБА_1 у профспілковій організації на підставі судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Так, у статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вказаними нормами визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Тому враховуючи зміст статей 15, 16 ЦК України, статті 19 ЦПК України, висновки Конституційного Суду України, викладені у Рішенні від 9 липня 1998 року у справі № 12-рп/98 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини першої статті 21 КЗпП України, положення статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід виснувати, що у судовому порядку може бути оскаржено лише рішення профспілкового органу, в якому порушено вимогу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації.

В той же час спір, який ініційований ОСОБА_1 до визначеної категорії справ не відноситься, а тому не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, так як повинен бути вирішений у відповідності до статуту організації.

За практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70). «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95).

На ці обставини, норми права, а також правові висновки ВС та практику ЄСПЛ при постановленні ухвали, що оскаржується, обґрунтовано послалася суддя суду першої інстанції.

За таких обставин, з огляду на наявність встановленого законом обмеження щодо розгляду в судовому порядку спору щодо виключення із членів профспілки, не можна вважати, що суддя позбавила позивачку права на доступ до суду, внаслідок чого наведені в апеляційної скарзі доводи є безпідставними.

Інші твердження апелянта не спростовують правильні висновки судді, так як ґрунтуються на помилковому тлумаченні процесуального законодавства, і тому не заслуговують на увагу.

За наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, так як постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Тому подана апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Підстав для розподілу витрат на правову допомогу або судових витрат, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені адвокатом Порибкіним О. М., залишити без задоволення, а ухвалу судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова В. В. Коломієць