ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7976/23 Справа № 203/2146/23 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання дій приватного виконавця протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив суд визнати протиправними дії приватного виконавця зі звернення стягнення шляхом направлення до АТ «УкрСиббанк» розпорядження від 12.04.2023 року про перерахування коштів в сумі 29500 грн. з рахунку ОСОБА_1 на депозитний рахунок приватного виконавця, а також зобов`язати останнього поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом повернення зі свого депозитного рахунку на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 29500 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М., про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень.

Не погодившись з таким додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

30 червня 2023 року приватний виконавець Сивокозов О.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн (а.с. 84-97).

До матеріалів справи та до заявленого клопотання приватний виконавець додав копії договору про надання правової допомоги від 19.04.2023 з додатком, акту наданих послуг від 30.06.2023, вартість послуг за яким становить 10000,00 грн.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що надані приватним виконавцем докази є достатніми для задоволення поданої у справі заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а суму, запропоновану до відшкодування, помірною.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що стягнуті із нього витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними предмету спору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ОСОБА_1 не заявляв до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та/або заперечень на стягнення витрат на правничу допомогу, жодним чином не обґрунтовував та не доводив неспівмірність витрат покладених на нього.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності детального розрахунку вартості наданих послуг, опису робіт (наданих послуг) зводяться лише до суб`єктивної оцінки того, що на думку ОСОБА_1 надані приватним виконавцем докази на підтвердження понесених судових витрат не містять достатньої інформації, так приватним виконавцем Сивокозовим О.М. та адвокатом Прибильським В.Г. відповідно до умов договору про надання правової допомоги та у додатку було узгоджено фіксовану оплату за надання послуг адвокатом в рамках цивільної справи № 203/2146/23 в розмірі 10 000 грн. Отже на вартість наданих послуг адвокатом Прибильським В.Г. приватному виконавцю Сивокозову О.М. в рамках цивільної справи № 203/2146/23 не впливала кількість витраченого часу для надання послуг, тому при складанні та підписанні акту в ньому біло зазначено фактично виконані роботи та загальна вартість робіт, що в розумінні чинного процесуального законодавства є достатнім доказом на підтвердження факту надання послуг та вартості наданих послуг.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про правомірність стягнення із ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_3 в суді першої інстанції, апеляційний суд провів належну оцінку наданих на підтвердження понесення таких витрат доказів у їх сукупності, врахував характер виконаної представником ОСОБА_3 - адвокатом Прибильським В.Г. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, та приходить до висновку про наявність підстав для їх стягнення у суду першої інстанції.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і її слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко