Справа № 211/2728/21
Провадження № 2/210/64/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Кормаков В.М., звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву б/н від 17.03.2010 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому у письмовій формі.

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито катків рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а Відповідачу надано у користування кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21000,00 грн. відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

Таким чином, у порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:

86,4% - для картки «Універсальна»;

84,0% - для картки «Універсальна голд»

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 26.04.2021 року має заборгованість - 78143,69 грн., яка складається з наступного:

??57902,17 грн. - Заборгованість за тілом кредиту,

в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;

57902,17 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

20241,52 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

0,00 грн. - нарахована пеня;

0,00 грн. нарахована комісія.

Вказує, що на даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Просить стягнути з Відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 17.03.2010 р. у розмірі 57902,17 грн. тіло кредиту станом на 26.04.2021 та судові витрати у розмірі 2270,00 грн., що складаються зі сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

22 листопада 2022 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позов, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати наслідки спливу строку позовної давності до заявлених вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» .

Посилається на те, що додана до позову анкета-заява від 17.03.2010 містить лише анкетні дані Відповідача, з неї не можливо встановити, що ОСОБА_1 висловила намір про отримання кредитної картки із чітко встановленим кредитним лімітом та отримала згідно неї кредитні кошти в якомусь розмірі. Крім того, Відповідач вказує на ряд порушень в оформленні документів, доданих до позовної заяви.

Зазначає, що відповідно до наданої Банком у якості доказу Виписки за період з 24.10.2008 по 29.04.2021 не можливо встановити дату останньої транзакції за кредитним рахунком, а останнє поповнення своєї картки НОМЕР_1 в терміналі самообслуговування датоване 23.04.2017. Навіть якщо припустити, що саме з цього моменту для позивача почався перебіг позовної давності, яка відповідно до ст. 261 ЦК України тривала до 23.04.2020. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Суду більше ніж через 3 років після вчинення ОСОБА_1 останньої дії, яка могла бути розцінена як визнання кредитних зобов`язань.

Так, матеріали цивільної справи містять надану Банком довідку, згідно якої ОСОБА_1 було надано картки, зокрема:

НОМЕР_2 , дата відкриття 01.10.2009, термін дії 05/13;

НОМЕР_3 , дата відкриття 31.05.2011, термін дії 09/12;

НОМЕР_4 , дата відкриття 10.04.2013, термін дії 03/17;

НОМЕР_5 , дата відкриття 30.09.2013, термін дії 08/17.

Зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом у травні 2020, тобто більше ніж через 3 років після закінчення строку дії картки, який сплинув у серпні 2020 року.

З будь-якими клопотаннями про поновлення пропущеного з поважних причин строку позивач не звертався.

Отже, враховуючи, що на час звернення позивача до суду з даною позовною заявою сплинула позовна давність, вважає, що у суду є всі підстави застосувати позовну давність до вказаних позовних вимог та у порядку ч. 4 ст. 268 ЦК України відмовити у задоволенні даного позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог (зменшених) з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 та ч.2ст.207 ЦК України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 17.03.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, з метою отримання банківських послуг (а.с.29).

Кредитний договір укладено шляхом підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої остання погодилася, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 29-54).

До Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.03.2010 року, банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно наданих позивачем доказів, ОСОБА_1 отримувала банківські картки:

НОМЕР_6 , дата відкриття 16.05.2007, термін дії 12/08;

НОМЕР_7 , дата відкриття 26.12.2008, термін дії 05/10;

НОМЕР_8 , дата відкриття 01.07.2009, термін дії 05/10;

НОМЕР_9 , дата відкриття 20.05.2010 термін дії 01/14;

НОМЕР_10 , дата відкриття 21.09.2010 термін дії 08/14;

НОМЕР_11 , дата відкриття 12.02.2013 термін дії 02/15;

НОМЕР_12 , дата відкриття 03.02.2014 термін дії 02/16;

НОМЕР_13 , дата відкриття 12.02.2013 термін дії 12/16;

НОМЕР_14 , дата відкриття 08.01.2014 термін дії 08/17;

НОМЕР_1 , дата відкриття 03.02.2014 термін дії 08/17. (а.с. 28).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. (а.с. 48).

У подальшому розмір кредитного ліміту змінювався., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви (а.с.27). Однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачу було відомо про зміни цих умов, та відповідно отримано від нього згоду на такі зміни.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.

Таким чином, у порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст.ст.509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 26.04.2021 року має заборгованість в розмірі 78143,69 грн., яка складається з: 57902,17 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 57902,17 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 20241,52 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 29.05.2007 року по 23.10.2020 року, з якої вбачаються операції за картками, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, тощо (а.с. 18-26).

Суд звертає увагу, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд уважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач, відповідно до наданого позивачем розрахунку та виписки за картковим рахунком, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором б/н від 17.03.2010 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 57902,17 грн. заборгованості за тілом кредиту, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів з карт, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з боржника лише заборгованість за тілом кредиту у сумі 57902,17 грн. (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), так як законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Щодо застосування наслідків строку позовної давності до заявлених позивачем вимог, то суд до них ставиться критично, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 підписала заяву позичальника, була ознайомлена з умовами кредитування, що підтверджується умовами викладеними у заяві, яка підписана відповідачем, та користувався кредитними коштами АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується виписками по кредитному рахунку клієнта, проте своєчасно кредитні кошти не повернула, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідач у поданому відзиві на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надалав суду доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком за користування кредитними коштами.

Проте відповідно до наданої позивачем довідки про видані відповідачу кредитні картки, кредитні картки за № НОМЕР_14 та № НОМЕР_1 , термін дії до серпня 2017 року, відповідно здійснення будь-яких розрахункових операції після закінчення терміну дії карток був неможливим. Аналіз наданої виписки по картковому рахунку підтверджує, що після спливу терміну дії карток по вказаним картковим рахункам проводились лише службові операції, які мають односторонній характер (нарахування відсотків, нарахування пені, автоматичне погашення простроченої заборгованості (18.08.2020) та відміна штрафів за минулі періоди згідно рішення банку поповнення карткового рахунку (23.10.2020)), відповідач жодних операцій не здійснював. Факт проведення цих операцій жодна зі сторін не оспорювала.

Суд, перевіривши зазначені доводи, приходить до висновку, що заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню, з обґрунтованим посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, так як безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 17 березня 2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредитних коштів (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові №342/180/17-ц від 03.07.2019 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеної заборгованості за кредитом в розмірі 57902,17 грн..

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2270 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_15 , АДРЕСА_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»(, МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 17.03.2010 року, а саме заборгованість за тілом кредиту в розмірі 57902 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дві гривні) 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_15 , АДРЕСА_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»(, МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко