Справа № 452/1963/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

при секретарі судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 10 травня 2023 року звернувся в суд із позовом до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача адвокат Бобак О.Б. 29 червня 2023 року подала до суд заяву, в порядку 49 ЦПК України, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ

№ 0080361, виданого на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 24 вересня 1996 року № 585, зареєстрованого за № 361 від 2 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), розміром 1,01 умовних кадастрових гектарах, на території с. Верхівці Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0080361, виданого на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого за № 361 від 2 жовтня 1996 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Верхівці помер ОСОБА_4 . Спадкове майно на яке відкрилась спадщина, становить лише право на земельну частку (пай), розміром 1,01 ум. кад. га, право на яку спадкодавець набув в порядку спадкування майна своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті котрої він прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав.

Оскільки, ОСОБА_4 заповіту не склав, то спадкування його майна здійснюється за законом. Він не був одружений, не мав дітей і крім позивачки, його сестри, інших спадкоємців за законом немає.

Позивачка звернулася в Самбірську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, однак нотаріус листом повідомив позивачку про те, що відсутність оригінал сертифікату за земельну частку (пай), що є підставою для не видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай).

У зв`язку із вище наведеним, позивачка просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0080361, виданого на ім`я ОСОБА_3 , та визнати за нею, в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), розміром 1,01 умовних кадастрових гектарах.

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; витребувано з Самбірської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25).

За повідомленням Самбірської державної нотаріальної контори від 2 червня 2023 року за № 977/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася (а.с. 31).

Ухвалою суду від 4 липня 2023 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про прийняття спадщини, яка подана до суду представником позивача адвокатом Бобак О.Б. 29 червня 2023 року та підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду (а.с. 52).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, не прибула, представник позивача адвокат

Бобак О.Б. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити

(а.с. 56).

Відповідач Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та просить справу розглянути без їхньої участі (а.с. 35).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Верхівці помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим повторно 28 жовтня 2020 року, (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 1,01 ум. кад. га, право на яку спадкодавець набув в порядку спадкування майна своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті котрої він прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав.

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради № 79 від 28 лютого 2023 року, відомо, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті був один зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

ОСОБА_4 заповіту не склав. Спадкування його майна здійснюється за законом.

Із витягу з актового запису про народження ОСОБА_5 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_2 від 24 березня 2023 року, відомо, що його батьками були: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Із свідоцтва про народження позивачки, серія НОМЕР_3 , відомо, що матір`ю, ОСОБА_7 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_5 , були: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 18).

Із свідоцтва про одруження позивачки, серія НОМЕР_4 від 26 червня 1970 року відомо, що після реєстрації шлюбу 26 червня 1970 року ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 19).

ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верхівці Самбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_5 , виданим повторно 28 жовтня 2020 року, (а.с. 11).

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради № 78 від 28 лютого 2023 року, відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 , відповідно до вимог положення ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли до 1 січня 2004 року, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном своєї матері і тим самим прийняв спадщину після її смерті.

ОСОБА_2 на день смерті мала право на земельну частку (пай), розміром 1,01 ум.кад.га., на території с. Верхівці Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату, серії ЛВ № 0080361, виданого на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 24 вересня 1996 року № 585, зареєстрованого за № 361 від 2 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) на території Самбірського району Львівської області (колишня Верховецька сільська рада) від 20 березня 2023 року (а.с. 14) та витягом з розпорядження голови Самбірської РДА № 585 від 24 вересня 1996 року (а.с. 15).

Оригінал сертифікату на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0080361, втрачено про що в газеті «Голос Самбірсщини» від 31 березня 2023 року подано відповідне оголошення

(а.с. 16).

Із довідки виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради № 194 від 30 березня 2023 року відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , на ім`я якої розпорядженням голови Самбірської РДА від 24 вересня 1996 року № 585 була виділена земельна частка (пай), є однією і тією ж особою, іншої особи з а прізвищем ОСОБА_3 на території с. Верхівці немає (а.с. 13).

Із листа державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори № 383 від 9 березня 2023 року позивачку повідомлено про те, що відсутність оригіналу сертифікату за земельну частку (пай) є підставою для не видачі їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с. 7).

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Аналіз наданих позивачкою доказів беззаперечно свідчить про те, що при видачі ОСОБА_2 сертифікату, серії ЛВ № 0080361, на земельну частку (пай), розміром 1,01 ум. кад. га, на території с. Верхівці Самбірського району Львівської області, було допущено помилку в написанні по прізвища власника, невірно зазначено « ОСОБА_9 » замість вірного « ОСОБА_10 ».

За встановлених обставин, встановлення факту належності сертифікату померлій ОСОБА_2 породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав позивачки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Позивачка наразі не має іншої можливості одержати чи внести виправлення в даний документ.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що необхідно встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0080361, виданого на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 24 вересня 1996 року № 585, зареєстрованого за № 361 від 2 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 .

За загальними положеннями спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно частини 3 статті 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до приписів статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Як встановлено судом, позивачка та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою, що підтверджується наданими позивачкою копіями свідоцтв про їх народження.

На теперішній час позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні.

Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , оскільки відсутній оригінал сертифікату за земельну частку (пай), що є підставою для не видачі їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай).

Таким чином на теперішній час позивачка позбавлена права на спадщину та в позасудовому порядку не має можливості вирішити це питання.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Судом не встановлені обставини, які б в даному випадку обґрунтовували втручання держави у право на спадкове майно ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1079 грн. 60 коп. (а.с. 5) та 536 грн. 80 коп. (а.с. 39).

Позивачка при зверненні до суду не просила відшкодувати їй понесені судові витрати.

Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність (ст. 13 ЦПК України), понесені судові витрати позивачу при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0080361, виданого на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 24 вересня 1996 року № 585, зареєстрованого за № 361 від 2 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), розміром 1,01 умовних кадастрових гектарах, на території

с. Верхівці Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0080361, виданого на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого за № 361 від 2 жовтня 1996 року.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області, юридична адреса: Львівська область, Самбірський район, с. Бісковичі, вул. Я.Мудрого, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04370030.

Повний текст рішення виготовлений 5 жовтня 2023 року.

Головуюча суддя