ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6879/23

Провадження № 22-ц/4820/1929/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю : представника позивача та відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 689/6879/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив суд зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2016 року по справі № 686/4729/16-ц; стягувати з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Вказував, що 25.10.2008 року між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2016 року розірваний. Під час перебування в шлюбі в них народилася донька ОСОБА_4 , яка після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю.

За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2016 року по справі № 686/4729/16-ц з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 25.02.2016року.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з часу ухвалення вказаного рішення, змінилися життєві обставини. Так є військовим, має постійний, доволі високий заробіток, у зв`язку з воєнним станом та додатковими виплатами пов`язаними з цим. Фактично його заробітна плата збільшилася у три рази. Отже і сума аліментів також збільшилась у три рази та стала занадто обтяжливою для нього.

Так, згідно довідки про доходи № 39 від 09 березня 2023 року загальна сума його доходу за період із січня 2022 року по грудень 2022 року становить 711734,81 грн. Сплачені аліменти за цей період 97 506,24 грн.

З грудня місяця 2022 року згідно змін до постанови КМУ від 11.11.2022 року № 1263 до переліків видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів почала входити додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану.

Тому за грудень 2022 року розмір аліментів становив 1/4 від 91322,89 грн., що складає 18228,15 грн.

Згідно довідки про доходи № 40 від 09 березня 2023 року, загальна сума доходу за період із січня 2023 року до лютого 2023 року включно без урахування аліментів становить 151874,40 грн. Сплачені аліменти за цей період 27337,39 гривень.

За лютий 2023 року розмір аліментів становив 1/4 від 121854,60 грн., що складає 18809,02 грн.

Отже фактично розмір аліментів з 6000-8000 грн. виріс до 19 000 грн.

Позивач вказував, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, кожен з батьків несе однаковий обов`язок на утримання дитини, отже, виходить, що відповідачка також повинна витрачати на дитину 19 000 грн., що разом складає 34000,00 грн. та є надмірним на дитину відповідного віку. Донька забезпечена всім необхідним, немає проблем зі здоров`ям або інших причин для отримання такої великої суми.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2023 року складає - 2 833 гривень. Однак, сума аліментів значно перевищує необхідний рівень для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач вказав, що в нього з`явилися сумніви щодо цільового використання перерахованих коштів, однак ОСОБА_2 будь якої інформації щодо збільшення рівня забезпечення дитини, її основних потреб не надає. Позивач вважає, що надлишок відповідачка може витрачати на власний розсуд, а не на дитину.

Тому 20.12.2022 року звернувся до Служби у справах дітей Хмельницької міської ради із заявою, де просив здійснити контроль за цільовим витрачанням аліментів, витребувати банківську виписку з рахунку, надати висновок щодо цільового використання аліментів.

20.02.2023 року ним було отримано лист № 472/01-31 від Служби у справах дітей Хмельницької міської ради про неможливість проведення перевірки цільового витрачання аліментів на дитину.

ОСОБА_1 також вказав, що наразі перебуває у шлюбі, де також має обов`язок витрачати кошти на свою сім`ю, крім того в нього на забезпеченні перебувають батьки-пенсіонери, які потребують постійних витрат на медикаменти.

Тому вимушений звернутись до суду, з метою перевірки цільового використання стягнутих з нього аліментів на користь доньки та зменшення їх розміру до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати це рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов.

Вказує, що під час підготовчого засідання відповідачкою були надані письмові документи, що підтверджують витрачання нею аліментних коштів. Однак, ОСОБА_2 не надала пояснень, чому добровільно не надавала вказані документи позивачу, а також проігнорувала запит від Служби в справах дітей. Крім того, звертає увагу, що при поданні цих документів, нею порушено вимоги ч. 9 ст. 83 ЦПК України. На думку апелянта, такі дії відповідачки свідчать про умисне ухилення від надання доказів. Однак, суд в порушення вказаної норми процесуального закону, ігноруючи заперечення позивача, прийняв документи до розгляду.

Крім того, вказує, що надані ОСОБА_2 документи не відповідають вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18ю09.2015р. № 1000/5. Згідно вказаних правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Отже, на думку апелянта, документи, надані відповідачкою не могли бути прийняті судом як належні та допустимі докази. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 р. у справі № 160/7887/18, що є прямою підставою для скасування рішення суду.

Також вказує, що суд розглядаючи спір, в порушення норм матеріального права лише намагався з`ясувати чи не обтяжливим для позивача є стягнення аліментів в такому розмірі та чи не погіршився його майновий стан, при цьому не з`ясовував цільове використання коштів ОСОБА_2 .

Апелянт вважає неправомірним висновок суду про недоведеність позивачем своїх вимог, оскільки з об`єктивних причин, надання таких доказів саме позивачем є неможливим. При цьому, в судовому засіданні позивач наголошував, що вже більше року намагався з`ясувати у ОСОБА_2 інформацію щодо витрачання нею аліментних коштів.

Разом з тим, апелянт зауважує, що надані відповідачкою суду докази - платіжні квитанції, документи про купівлю ноутбука, довідка про сплату коштів за харчування також неправомірно взяті до уваги судом, оскільки викладені не державною мовою, тому суд був позбавлений можливості їх належного дослідження.

Отже, посилаючись на неодноразове порушення судом процесуальних норм, прийняття неналежних доказів, не витребування необхідних письмових доказів, не встановлення цільового використання коштів, неправильного тлумачення судом матеріальних норм, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задоволити його позов.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 не погоджується із доводами апелянта, вважає їх надуманими та безпідставними, а оскаржуване рішення законним і обґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з матір`ю.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2016 року по справі № 686/4729/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В зв`язку зі збройною агресією російської федерації щодо держави Україна ОСОБА_2 разом з дочкою виїхала до республіки Польща, де тимчасово проживають на даний час. Відповідачка в зв`язку з цим змушена оплачувати житло, харчування дитини в навчальному закладі, несе видатки на утримання дитини (щоденне харчування, придбання предметів щоденного вжитку, одягу, тощо), її лікування, розвиток здібностей дитини.

Відповідно до статті 18 (далі - Конвенція) батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, або те, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі. Водночас, одного факту нецільового витрачання аліментів недостатньо для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушувало б права дитини.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі № 552/3611/19 від 17 травня 2021 року.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо.

За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а також те, що ОСОБА_2 витрачає аліменти на дитину не за цільовим призначенням.

При цьому, відсутність усіх фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат не може бути єдиним і достатнім доказом, який доводить факт використання отримуваних ОСОБА_2 коштів на особисті цілі, на користь інших осіб або на будь-які інші потреби, які не пов`язані з утриманням і вихованням дочки Поліни.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 553/2334/16-ц.

Доводи апеляційної скарги, що надані відповідачем письмові докази є недопустимими, не відповідають вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.09.2015р. № 1000/5 слід відхилити.

Певні письмові докази, надані відповідачкою на підтвердження витрат на дитину під час тимчасового перебування дитини і відповідачки в республіці Польща, належним чином перекладені на українську мову та переклад засвідчено нотаріусом.

Також з огляду на вищевказані правові висновки Верховного Суду та норми чинного законодавства суд відхиляє доводи апелянта про неправомірність висновків суду про недоведеність позивачем своїх вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що судом не здобуто достатніх та переконливих доказів, що відповідачка витрачала аліменти не за цільовим призначенням, тобто не на потреби дитини, на свої власні чи інших осіб.

З усією очевидністю вбачається, що проживання та утримання дитини відповідачкою в період з грудня 2022 року по лютий 2023 року в іншій державі Євросоюзі потребує значних витрат на проживання, харчування, навчання, лікування, розвиток здібностей дитини, вивчення нею мови, тобто забезпечення фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В підтвердження таких витрат позивачка суду надала певні документи.

В той же час жодного доказу витрачання аліментів відповідачкою на свої потреби чи потреби інших осіб у період, вказаний позивачем, суду надано не було.

З цих же підстав суд не приймає до уваги і інші доводи апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова