26.10.2023 Справа №489/5164/23
Провадження №2/489/2127/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені недієздатної ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Універсальна товарна біржа «Фенікс» про визнання договору купівлі-продажу дійсним

встановив.

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання дійсним договору № 032 купівлі-продажу житлового будинку від 01 серпня 2000, а саме, житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного на Універсальній товарній біржі «Фенікс», зареєстрованого в ММБТІ 15.08.2000 за № 15031, між ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з іншого боку. На теперішній час позивачі мають намір реалізувати свої права щодо нерухомого майна, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу.

Ухвалою суду від 11.09.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Раніше житловий будинок з відповідними господарськими і побутовими будовами і спорудами АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_7 частка на підставі свідоцтва про право власності, реєстраційний номер НОМЕР_1 та частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний номер 2-1567, Обидва свідоцтва видані Другою миколаївською державною нотаріальною конторою 31.08.1999, зареєстровані Миколаївським бюро технічної інвентаризації 20.09.1999.

01 серпня 2000 року між ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з іншого боку на Універсальній товарній біржі «Фенікс», укладено договір № 032 купівлі-продажу житлового будинку, а саме, житлового будинку з відповідними господарськими і побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . Зазначений договір було зареєстровано в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 15.08.2000 за № 15031.

Договір купівлі-продажу квартири підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.

На час укладання договору купівлі-продажу квартири, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку.

Позивачі вказують на те, що після укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, сторонами були виконані всі умови договору.

Відповідно до довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 26.09.2023 за вих. № 1135, відповідно до паперових носіїв інвентаризаційної справи КП ММБТІ, станом на 28.02.2012, право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по частки за кожним на підставі Договору купівлі продажу від 01.08.2000, укладеного на Універсальній товарній біржі «Фенікс», зареєстрованого в ММБТІ 15.08.2000 за № 15031.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 23.08.2023, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по частки за кожним на підставі Договору купівлі продажу від 01.08.2000, укладеного на Універсальній товарній біржі «Фенікс», зареєстрованого в ММБТІ 15.08.2000 за № 15031.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2019, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку, призначено опікуном ОСОБА_2 .

Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Юрлової Т.Г. з питанням посвідчення договору відчуження частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Юрловою Т.Г. надано роз`яснення чинного законодавства від 23.08.2023 за вих. № _95/01-16, відповідно до якого позивачам було відмовлено у посвідченні договору відчуження частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 , зокрема, оскільки договір купівлі продажу житлового будинку не посвідчено нотаріально.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.04.2012 державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Любчак Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5-240, вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав її син ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивачі, на теперішній час, не мають можливості реалізувати свої права, як власники майна, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку не було посвідчено нотаріально.

Беручи до уваги те, що позивачі не мають можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню.

Оскільки позивачі вимоги про розподіл судового збору не заявляли при поданні позовної заяви та таких вимог не заявляли і в судовому засіданні, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені недієздатної ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Універсальна товарна біржа «Фенікс» про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 032 купівлі-продажу житлового будинку від 01 серпня 2000 року, а саме, житлового будинку з відповідними господарськими і побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , укладеного на Універсальній товарній біржі «Фенікс», зареєстрованого в ММБТІ 15.08.2000 за № 15031, ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з іншого боку.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка є опікуном недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа: Універсальна товарна біржа «Фенікс», юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Центральний, 67.

Повний текст судового рішення складено «26» жовтня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева