Провадження № 2/362/1767/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що він є власником нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, яка за постановою державного виконавця перебуває під арештом.

Посилаючись на ту обставину, що такий арешт перешкоджає йому у здійсненні прав власника в повному обсязі, позивач просить скасувати вказаний арешт (а.с. 66 70).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Згідно із нормою частини шостої статті 128 ЦПК України, представникові позивача за його згодою було видано судове повідомлення про розгляд справи, копію ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками для вручення відповідачці.

Відповідно до наведеної норми частини шостої статті 128 ЦПК України, представник позивача здійснив судове повідомлення відповідачки кур`єром.

Натомість, судове повідомлення разом із копію ухвали про відкриття провадження та копією позову із додатками надані кур`єру для вручення відповідачці особисто за останньою відомою адресою реєстрації місця її проживання, кур`єрською службою повернуто до суду без вручення з відміткою кур`єра «адресат відсутній» (а.с. 96, 97, 99).

Як наслідок, з урахуванням вказаних обставин, керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи.

Оскільки відповідачка, яка повідомлена про розгляд справи у визначеному порядку, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа, яка отримала судове повідомлення про розгляд справи, копію ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками, не надала суду будь-яких пояснень по суті спору (а.с. 77 і на звороті).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва від 20 березня 2018 року ПАТ «МТБ банк» є власником земельної ділянки площею 0,1250 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:025:0037, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Дана обставина також підтверджується витягом від 20.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11).

При цьому, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.10.2022 року, містяться відомості про реєстрацію 25.05.2017 року за № 20587267 державним реєстратором Маріуцою Т.В. Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 52542512 за постановою державного виконавця від 17.03.2017 року (а.с. 13 15).

Також, на підтвердження своїх доводів позивачем додано до позову копію постанови від 17 березня 2017 року головного державного виконавця Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Шевченка М.Р. про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 52542512 (а.с. 20).

Надалі, постановою від 22 вересня 2017 року старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у мсті Києві Маріуци Т.В. виконавчий документ у виконавчому провадженні № 52542512 повернуто стягувачу (а.с. 21).

Згідно із інформацією від 13.12.2022 року про виконавче провадження, виконавче провадження № 52542512 завершене у зв`язку із поверненням стягувачу виконавчого документа (а.с. 22 23).

Заявою від 14.10.2022 року, яку було отримано органом ДВС 14.11.2022 року, позивач звернувся із проханням зняти арешт із належної йому на праві власності земельної ділянки (а.с. 16 17, 18, 19).

Проте, у суду відсутні відомості щодо відповіді органу ДВС на вказану заяву банку.

Отже, внаслідок зазначеного запису про арешт нерухомого майна, позивач, як власник, не може в повному обсязі реалізувати свої права власника вказаного нерухомого майна.

Зокрема, вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно із нормами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник; боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Так, під час розгляду справи за змістом свідоцтва від 20 березня 2018 року встановлено, що позивач набув право власності на зазначену земельну ділянку відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 49 Закону України «Про іпотеку» і на підставі Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки (а.с. 10, 12).

Тобто, позивач у встановлений законом спосіб набув права власності на дану земельну ділянку, однак її арешт у виконавчому провадженні № 52542512, є таким, що не стосується боргових чи інших зобов`язань нового власника земельної ділянки та безпідставно обтяжує належне позивачу нерухоме майно.

Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, заборона відчуження належного позивачу нерухомого майна, порушує права останнього щодо реалізації своїх прав як власника нерухомого майна, а тому таке право позивача слід захистити шляхом скасування арешту вказаного нерухомого майна.

Одночасно, суд звертає увагу на норму частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Натомість, виносячи постанову про повернення виконавчого документа стуягувачу, державний виконавець не виконав наведених вимог спеціального закону та не зазначив про зняття арешту з майна у постанові від 22 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа, в день її винесення не надіслав органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника та не вчинив дій щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тобто, саме у зв`язку із невиконанням державним виконавцем прямих вимог норми частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», існує зазначений арешт нерухомого майна та позивач мусить звертатися до суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 9).

На підставі викладеного, керуючись статтею 321 ЦК України, статтями 15, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133,258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Зняти арешт (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 35363007 від 25.05.2017 року, номер запису про обтяження 20587267 (спеціальний розділ)) накладений постановою головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченка Максима Романовича від 17 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 52542512 із земельної ділянки площею 0,1250 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:025:0037, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ банк» грошові кошти в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 02 листопада 2023 року.