Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1065/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24.10.2023 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/1065/23,

сторони по справі:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

предмет позову - стягнення заборгованості,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами:

- за кредитним договором № 868127227 від 15.04.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (надалі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в розмірі 36448 грн., з яких: 17000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 19448 гривень - сума заборгованості за відсотками;

- за договором № 16454-01/2021 від 27.01.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 і товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (далі ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ») в розмірі 12350 грн., з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 10350 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- а всього кошти в сумі 48798 грн.

В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 15.04.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 868127227.

Відповідно до реєстру боржників №151 від 14.09.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 868127227.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належній йому права вимоги до боржників, вказаних в Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36448 грн, з яких: 17000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 19448 грн - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 27.01.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16454-01/2021.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Також, відповідно до п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з п.п. 2.3. п. 2 Кредитного договору, обчислення строку користування кредитом нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата відсотків проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

13.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12350 грн., з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 10350 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на те, що всупереч умовам укладених договорів, відповідач не виконала свої зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснила жодного платежу на погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, представник позивача просив стягнути з відповідача в судовому порядку загальну суму заборгованості за вказаними вище договорами в розмірі 48798 грн, а також понесені судові витрати.

Відзив на позов відповідач до суду не подала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяв про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

21.07.2023 ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

23.10.2023, відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 15.04.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 868127227.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника MNV62P2Y, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору № 868127227, позичальнику надано кредит в розмірі 17000 грн. строком на 126 днів.

Відповідно до п.1.4. вказаного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним.

Як стверджує позивач, 14.09.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором № 868127227.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують факт укладення між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вказаного позивачем договору факторингу, як і доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 868127227 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належній йому права вимоги до боржників, вказаних в Реєстрах прав вимоги.

Згідно витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 868127227.

Позивач стверджує, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 36448 грн., з яких: 17000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 19448 гривень - сума заборгованості за відсотками.

При цьому матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують факт перерахування ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитних коштів у розмірі 17000 грн. відповідачу.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 15.04.2021 проведений за період з 21.10.2022 року по 30.06.2023 року, та містить суму заборгованості, яка вказана у витязі з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022.

Розрахунок заборгованості за період з дати укладення кредитного договору № і до відступлення право грошової вимоги в матеріалах справи відсутній.

27.01.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16454-01/2021, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 2000 грн. на реквізити платіжної банківської картки позичальника № НОМЕР_1 , вказаної ОСОБА_1 в п.7 кредитного договору, на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, з кінцевою датою повернення кредитних коштів 25.02.2021 року.

Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом: 2,50 % в день (912,5 % річних), тип процентної ставки фіксована. Згідно з п. 1.4 договору № 16454-01/2021 для клієнта, якому товариство надає вперше кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 днів з моменту надання кредиту.

Згідно з п. 2.3 договору № 16454-01/2021, у разі недотримання умов, встановлених пунктом 1.4. та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з 1 дня користування кредитними коштами.

Відповідно до Додатку № 1 до договору № 16454-01/2021 (графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту) сторони договору узгодили, що орієнтована загальна вартість кредиту становить 3500 грн., сума нарахованих процентів 1500 грн., сума кредиту 2000,00 грн., фіксована процентна ставка за день 2,50%.

Також пунктом 4.3 Договору 4 сторони обумовили, що у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк до закінчення строку дії договору, проценти, передбачені п. 1.3 Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому разі не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору (а. с. 51 зі звороту).

Інформація про те, що сторонами узгоджено продовження строку дії договору у кредитному договорі № 16454-01/2021 відсутня.

Кредитний договір № 16454-01/2021 було підписано відповідачем 27.01.2021 року, шляхом накладення електронного підпису W22843.

13.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 2 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12350 грн з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 10350 грн - сума заборгованості за відсотками.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 16454-01/2021 від 27.01.2021 проведений за період з 13.01.2023 року по 30.06.2023 року, та містить суму заборгованості, яка вказана у витязі з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023.

Розрахунок заборгованості за період з дати укладення кредитного договору № 16454-01/2021 і до відступлення право грошової вимоги з в матеріалах справи відсутній.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».

V. Оцінка суду

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Оскільки Договори підписані відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому вони укладені з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 868127227 від 15.04.2021 року, укладеними між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Представник позивача в позовній заяві обґрунтовує право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача тим, що первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором № 868127227 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке в свою чергу 20.10.2022 відступило право вимоги до ОСОБА_1 позивачу у справі.

Разом з тим, позивачем суду примірника договору факторингу, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не надано, що позбавляє суд можливості встановити факт переходу права кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та, відповідно, набуття ним права на відступлення права грошової вимоги за кредитиним договором № 868127227 позивачу.

Таким чином, оскільки позивачем не надано суду доказів, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором договором № 868127227 від 15.04.2021 року набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 , в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за № 16454-01/2021 від 27.01.2021 року, укладеними між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №16454-01/2021 від 27.01.2021 року належним чином не виконує,у зв`язку з чим, має заборгованість, що становить 3500 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 1500 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 27.01.2023 по 25.02.2021 року.

Підстав для стягнення з відповідача процентів після закінчення строку дії договору, а саме з 25.02.2021 року суд не вбачає зважаючи на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1.2 договору про надання фінансового кредиту № 16454-01/2021 від 27.01.2021 року кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.02.2021 року.

Надані позивачем докази, зокрема кредитний договір № 16454-01/2021 від 27.01.2021 року та паспорт споживчого кредиту не місять умов про пролонгацію строку дії договору.

Зважаючи на вказане, у цій справі за Договорами № 16454-01/2021 кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору про надання фінансового кредиту № 16454-01/2021 від 27.01.2021 року.

Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після: 25.02.2021 року відсутні, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15-ц.

Отже, враховуючи, що позичальник ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 16454-01/2021 від 27.01.2021, проте кредитор продовжував нараховувати передбачені договором проценти поза межами дії кредитного договору суд доходить висновку, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід задовольнити частково, з ОСОБА_1 на користь правонаступника кредитора ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ» - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 16454-01/2021 від 27.01.2021 року у розмірі 3500 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 1500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено на 7,17 % (3500 грн х 100: 48798 грн), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 192 грн 44 коп. (2684 грн. х 7,17 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 141, 264-265, 279 ЦПК України, ст. 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 16454-01/2021 від 27.01.2021 в розмірі 3500 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 1500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 192 грн 44 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Р. В. Вознюк