18.10.2023 Єдиний унікальний номер 205/2364/23
Справа № 205/2364/23
Провадження № 2/205/1438/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Бондар В.А.,

за участю представника позивача - адвоката Курячого А.М., представника відповідача - адвоката Єлісєєва О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Курячий А.М. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 з 18 січня 1997року по 02 березня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей, один з них- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 09 вересня 2016року ОСОБА_4 було проведено операцію: імплантацію електростимулятора (генератор VNS Therapy Demipulse 103) стимуляція блокуючого нерву зліва. Вказані обставини підтверджені рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017року (цивільна справа №205/7786/16-ц). Відповідно до медичного висновку №41 переоформлення про дитину-інваліда віком до 18років від 27.10.2021року- ОСОБА_5 має діагноз: кріптогенна епілепсія з частими поліморфними терапевтично резістентними нападами. Згідно виписки з історії хвороби №3351 КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. професора О.І. Мещанінова» Харківської міської ради ОСОБА_5 був госпіталізований 20.02.2022р. у ургентному порядку зі скаргами на напади судом. Було перевірено генератор та виявлено, що він розряджений. 23.02.2022року лікарями було проведена операція із заміни генератора VNS Demipulse на генератор VNS Sentiva. Вартість нового генератора , згідно видаткової накладної №270 від 23.02.2022року становить 813 200грн. Вказана сума була перерахована декількома траншами за платіжними документами. Відповідача було повідомлено листом про необхідність компенсувати половину вартості нового генератора , а саме 406 600 грн. Натомність , відповідач у листі від 18.01.2023року звернув увагу, що зазначений лист не відповідає вимогам досудової претензії, що звільняє його від обов`язку брати участь в додаткових витратах на дитину. Позивачка не погодилась з зазначеною позицією відповідача, вважає ,що він порушує вимоги ст.185 СК України, Конвенцію ООН про права дитини, а тому змушена була звернутись до суду з зазначеним позовом. Враховуючи викладене, представник позивачки просив стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на дитину, що складають половину понесених позивачкою витрат на придбання генератор VNS Sentiva ТМ модель 1000 електростимулятора, для сина ОСОБА_6 у розмірі 406600грн. , а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2023року було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Єлісєєв О.Д. ,надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що позивачка в порушення вимог ст. ст. 76,78,81 ЦПК України не довела суду обставин її безпосередньої участі у понесених нею додаткових витратах. Також, представник відповідача вважає, що позивачкою не доведено, що ОСОБА_7 , який є хворою дитиною і хворіє, необхідне саме таке лікування, а надані до позову медичні документи не підтверджують вказаних обставин. Представник відповідача також звертає увагу, що позивачка не надала до позову необхідних документів які б підтвердили причину того, чому генератор вийшов з ладу і чи були гарантійні зобов`язання виробника та/або продавця зламаного генератора, вартість якого складала 440925грн.60коп. Відповідно до Клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим на епілепсію, затвердженого Наказом МОЗ України №317 від 13.06.2008року встановлення електростимулятора є останнім способом хірургічного втручання, якщо інші способи не допомагають. В зв`язку з наведеним вважає, що позивачкою не доведено, що саме такий спосіб лікування є по перше ефективним, по друге обраний спосіб лікування відповідає стану дитини та має позитивну динаміку лікування. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

05 червня 2023року представник позивача-адвокат Курячий А.М. надав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що посилання представника відповідача на порушення позивачкою вимог ст. ст.76,78,81 ЦПК України на недоведеність обставин ефективності обраного лікування саме в такий спосіб і позитивності лікування є такими, що не відповідають дійсності. По-перше обставини захворювання дитини, діагноз та підстави для імплантації електростимулятора (генератор VNS Therapy Demipulse 103) стимуляції блокуючого нерву зліва вже встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10травня 2017року у цивільній справі №205/7786/16-ц і не потребують доказуванню в силу приписів ч.4 ст.82 ЦПК України. По-друге у наданій до суду копії виписки з історії №3351 чітко вказана причина заміна генератора VNS Therapy Demipulse 103на генератор VNS Sentiva, а саме розрядження первинного генератора. Про наявність хронічної хвороби свідчить і наданий суду медичний висновок №41 переоформлення про дитину-інваліда віком до 18років від 27.10.2021р., згідно якого дитина має діагноз : кріптогенна фокальна епілепсія з частими поліморфними терапевтично резістентними нападами. З посиланням на ч.1,2ст.141,ст.185 СК України просив позов задовольнити.

31.07.2023року до суду від представника відповідача адвоката Єлісєєва О.Д., надійшло клопотання про витребування доказів , а саме витребувати у ГУ ДПС у Дніпропетровській області інформацію про доходи позивача за період з 01.01.2020 року по 23.02.2022 року та витребувати у КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф.. О.І. Мещаннікова» Харківської міської ради належним чином завірену історію хвороби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02.08.2023року позивачка ОСОБА_1 надала заперечення щодо клопотання про витребування доказів у яких, посилаючись на те, що підтвердження матеріальної спроможності позивача повністю чи самостійно понести додаткові витрати, а також підтвердження необхідності таких додаткових витрат на дитину та дослідження питання застосування саме такого лікування не входить до предмету доказування у даній справі, просила відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023року представнику відповідача адвокату Єлісєєву О.Д. було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів .

Позивач ОСОБА_1 та ї представник адвокат Курячий А.М. у судовому засіданні надали пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні додатково пояснила, що дитина хворіє на епілепсію з дитинства , має статус дитини-інваліда і відповідач обізнаний про наявність даного захворювання у дитини. Також, відповідач за фахом є лікар. Перед тим, як встановлювати електростимулятор, вона разом з відповідачем відвідали безліч консультацій з лікарями ,і іншого варіанту лікування та забезпечення нормального способу життя дитини з урахуванням тієї кількості приступів епілепсії - не було. Встановлення вказаного електростимулятора покращило стан здоров`я дитини, що і визначали лікарі. Під час розгляду Ленінським районним судом м. Дніпропетровська попередньої цивільної справи №205/7786/16-ц- відповідач, так як і в даній справі, намагався поставити під сумнів обраний спосіб лікування дитини і наявність грошових коштів у матері. Позивачка пояснила, що дійсно в квитанціях про оплату вартості генератора стоїть не її прізвище, а прізвище ОСОБА_8 який є її знайомим і погодився оплатити вартість генератора. Але зазначені грошові кошти були взяті нею у борг у вказаної людини. На підтвердження боргових зобов`язань позивачка надала до суду боргову розписку. Просила позов задовольнити і стягнути з відповідача половину вартості заміненого генератора.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Єлісєєв О.Д. у судовому засіданні надав заперечення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву , позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с.12)

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №205/7786/16-ц- було часткове задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В зазначеному рішенні суду були вже встановлені обставини і підстави придбання позивачкою нейростимулятора для дитини, усвідомлення відповідачем про висновок дитячого нейрохірурга .(а.с.13-15)

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з виписки історії №3351 хворого ОСОБА_3 з Міського Центру дитячої нейрохірургії КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3351 ОСОБА_3 з КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради хворий ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в даному закладі з 20.02.2022року по 24.02.2022року. Підставою для госпіталізації були часті вторинно-генералізовані тоніко- клонічні напади. Перевірено генератор VNS та виявлено, що генератор розряджений. Було проведено заміну генератора (а.с.16-17)

На підтвердження оплати вартості генератора позивачка та її представник надали до суду копії платіжних документів на суму 813 200грн.(а.с.20-23)

Позивачкою , на підтвердження боргових зобов`язань перед ОСОБА_8 в сумі 813 200грн. за оплату заміненого генератора ,з позначкою повернення грошових коштів у розмірі 406 600грн. - було надано копію боргової розписки(а.с.79)

Також позивачкою було надано повідомлення з лікарняного закладу КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради про стан здоров`я дитини (а.с.80)

Позивачка ОСОБА_1 в досудовому порядку звернулась до відповідача з листом про відшкодування половини вартості заміни генератора у сумі 406 600грн.(а.с.18)

Листом від 18.01.2023р. відповідач ОСОБА_2 відповів, що звернення ОСОБА_1 не відповідає вимогам досудової претензії (а.с.19)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Із роз`яснень, які містяться у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що ст. 185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі № 751/4312/16-ц).

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі 6-1296 цс 15 дійшла правового висновку, у відповідності до якого, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз правової природи додаткових витрат на утримання дитини проведено Верховним Судом України у своїй Постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На підтвердження своїх доводів в частині понесення додаткових витрат з лікування дитини позивачем надано до суду: копії медичних документів з КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, які підтверджують діагноз дитини та підстави для заміни генератора електростимулятора , а також копії квитанцій про сплату грошових коштів за прилад і копію боргової розписки.

Відтак, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт понесення позивачем додаткових витрат на загальну суму 813 200грн. , які були викликані особливими обставинами, а саме хворобою сина ОСОБА_3 .

Доводи відповідача про відсутність підтвердження оплати вартості приладу саме позивачкою не впливають на висновки суду, оскільки позивачкою було надано судові боргову розписку і саме на обох батьків законом покладається обов`язок брати участь у додаткових витратах.

Також суд звертає увагу, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №205/7786/16-ц вже встановлені такі обставини як хвороба дитини, її статус дитини-інваліда, підстави для імплантації електростимулятора .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою ОСОБА_1 при зверненні до суду із вказаним позовом було сплачено судових збір у сумі 4 066грн.00копійок.

Оскільки суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 доведені і обгрунтовані та підлягають задоволенню з відповідача на користь позивачка підлягає стягненню сума підтверджених понесених нею судових витрат у розмірі 4 066грн.00копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 4, 12-13, 137, 81, 89, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 406 600 (чотириста шість тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати по справі у розмірі 4 066 (чотири тисячі шістдесят шість) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Суддя: Федотова В. М.