Єдиний унікальний номер справи 335/5143/23
Номер провадження 2/336/2699/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі, головуючого судді - Карабак Л.Г., при секретарі Колеснику Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», третя особа ОСОБА_2 про визнання недостовірною та вилучення інформації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом у якому просить визнати недостовірною та зобов`язати відповідача АТ «Оператор Газорозподільної Системи Запоріжгаз» вилучити інформацію що зазначена у протоколі засідання комісії №2743 з розгляду актів про порушення Кодексу ГРМ АТ «Запоріжгаз» від 29.10.2021 року, щодо розгляду Акту про порушення кодексу ГРМ №ZP000217 від 20.09.2021 року, а саме: « ОСОБА_1 є власником (орендарем) будинку (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно протоколу засідання комісії №2743 з розгляду актів про порушення Кодексу ГРМ АТ «Запоріжгаз» від 29.10.2021 року, ОСОБА_1 є власником (орендарем) будинку (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , що не відповідає фактичним даним спеціалізованого державного реєстру, таким чином цю інформацію позивачка вважає недостовірною та такою що, порушує її права.

Позивачка зазначає, що вона не є власником та не є користувачем домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка з 1990 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , яка проживає за межами м. Запоріжжя, та доручає позивачці лише доглядати за вказаним домоволодінням.

В судове засідання позивачка не з`явилася, представник просить розглядати позовну заяву на підставі наявних доказів без її участі.

Представник відповідача надав відзив у якому заперечував проти задоволення позову, справу просив розглядати на його відсутність.

Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася.

Суд вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) вказав, що праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

До способів захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права тощо.

Різницею права на спростування недостовірної інформації та права на відповідь полягає в тому, що при реалізації права на відповідь особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною, а також те, що недостовірну інформацію спростовує особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

В окремих випадках, фізична особа має право на захист особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації у випадку, коли вона поширена стосовно інших осіб.

Насамперед, це стосується членів сім`ї фізичної особи, наприклад, щодо другого з подружжя, батьків, дітей, баби, діда, прабаби, прадіда, внуків, правнуків тощо. Однак, таке поширення неправдивої інформації стосовно членів сім`ї фізичної особи повинно порушувати особисті немайнові права саме цієї фізичної особи.

Крім того, як значено у абзаці 3 пункту 17 Постанови, інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Заявлені Позивачем вимоги про визнання недостовірною та вилучення із протоколу засідання комісії № 2743 з розгляду актів про порушення кодексу ГРМ АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» від 29.10.2021 року, на які Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, по суті є внутрішнім документом АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» і не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Він не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, по суті є лише фіксацією дій оператора ГРМ згідно законодавчих приписів Кодексу ГРМ. Отже певних обов`язків на позивача він безпосередньо не покладає, а відтак викладена в ньому інформація не порушує права та інтереси позивача, крім того, сама позивачка зазначила, що вона користується домоволодінням.

Таким чином, визнання недостовірною та вилучення інформації з внутрішнього документу Товариства,не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

За вказаних обставин, вимоги заявлені Позивачем, не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст. 16 ЦК України, оскільки оскарження дій Відповідача лише щодо факту складання зазначених документів, визнання їх незаконними не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Крім того, в пункті 4 глави І розділу І Кодексу ГРМ деякі терміни вживаються у таких значеннях:

абзац 4 власник юридична особа, або фізична особа, або фізична особа-підприємець, яка на законних підставах володіє та користується об`єктом, зокрема газовими мережами або об`єктом газорозподільної системи;

абзац 60 побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

абзац 77 споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглядаючи справу № 757/9133/18-ц, в якій досліджував питання визнання поширеної інформації недостовірною, зазначив, що під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

ВС наголосив, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Підсумовуючи вище наведене, вбачається, що позивачем по справі не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо поширення інформація, яка на думку позивача є недостовірною, так як протокол засідання комісії № 2743 з розгляду актів про порушення кодексу ГРМ АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» від 29.10.2021 року, не був опублікований у засобах масової інформації, не передавався по радіо, телебаченню, не поширювався в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, не викладався в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, не повідомлявся в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Як вбачається з Постанови, звернення до суду, тобто інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), не може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, так як ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета.

До того ж, визначення «власник» в розумінні та трактуванні Кодексу газорозподільних систем має більш ширше значення, та визначено як фізична особа, яка на законних підставах володіє та користується об`єктом, зокрема газовими мережами або об`єктом газорозподільної системи, що відповідає титульному власнику.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.10.2023 року.

Суддя Л.Г.Карабак