ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Чернівці Справа № 727/7584/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Факас А.В.,

заявник: Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Калмикової Ю.О., -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є Провадження №22-ц/822/841/23

рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав, що у заяві про скасування судового наказу не зазначено всіх боржників (прізвище, ім`я, по батькові), місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника за його наявності або номер телефону і серію паспорта боржника для фізичних осіб громадян України, що є порушенням ч.6 ст.170 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, у липні 2023 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за надані послуги з постачання теплової енергії (а.с.2-4).

27.07.2023 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано судовий наказ, яким солідарно стягнуто з боржників на користь заявника заборгованість за період з 01.10.2021 року по 30.04.2023 року в сумі 8029,69 грн за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, а також за вказаний період заборгованість в сумі 389,16 грн за абонентське обслуговування та вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.22).

У серпні 2023 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про скасування судового наказу від 27.07.2023 року у справі 727/7584/23 (а.с.24-28).

Згідно ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За приписами ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 3 ст.170 ЦПК України встановлено, що заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Відповідно до ч.5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

В силу ч.6 ст.170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01 березня 2002 року).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Так, у рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви N 23759/03 та N 37943/06), Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати стороні можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Повертаючи заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено всіх боржників та їх відомості, однак колегія суддів з наведеним погодитись не може.

Між тим, колегія суддів враховує і погоджується з тим, що подана ОСОБА_1 заява про скасування судового наказу не відповідала вимогам ч.3 ст.170 ЦПК України, оскільки не містила ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) всіх боржників, їх місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб).

Поряд з цим, такі дані зазначені у судовому наказі від 27.07.2023 року, про скасування якого просив ОСОБА_1 , який міститься у матеріалах даної справи.

Крім того, в описовій частині заяви містяться відомості відносно кого видано судовий наказ, так само як і в прохальній частині вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що просить скасувати наказ, який виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці від 27.07.2023 року щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із зазначенням відомостей про них та місця їх реєстрації/проживання (а.с.24-26).

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції допущено надмірний формалізм, який у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається останнім неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Однак, згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у вересні 2023 року повторно подав до суду заяву про скасування судового наказу від 27.07.2023 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, яка ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.09.2023 року задоволена, судовий наказ, виданий 27.07.2023 року, скасовано (а.с.36-45).

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За обставин, коли спір щодо існування судового наказу фактично вирішено, а порушене право особи захищено ефективним способом, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді : Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк