Ухвала

24 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 522/9467/19

провадження № 61-15068ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування розпорядження та свідоцтва про право власності на житло, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації м. Одеси, про визнання протиправним та скасування розпорядження та свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 жовтня 2016 року № 726 в частині надання ОСОБА_2 - наймачу ізольованої квартири АДРЕСА_1 , під підсобне приміщення площею 18,97 кв. м (11,62+7,35), яке розташоване на першому поверсі проти ворітного флігелю зазначеного будинку, на склад родини з 2 осіб (вона, дочка - ОСОБА_3 ); визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності, видане 09 листопада 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Департаментом міського господарства Одеської міської ради, у рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 на підставі розпорядження від 09 листопада 2016 року № 250564, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради.

У лютому 2020 року ОСОБА_4 як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконними та скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 жовтня 2016 року № 726 та розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 09 листопада 2016 року № 250564; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 09 листопада 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 8-25104.

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 22 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та в задоволенні позову третьої особи ОСОБА_4 відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 06 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишив без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року - без змін.

16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду від 06 вересня 2023 року отримано його представником на електронну пошту 15 вересня 2023 року. Однак, на підтвердження наведеного заявником не надано жодних доказів.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження з наведених підстав.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та роз`яснити заявнику про необхідність надання доказів, що підтверджують отримання копії постанови Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року заявником саме 15 вересня 2023 року.

Також, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позовну заяву ОСОБА_1 подано у 2019 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 921,00 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі), отже судовий збір за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги в даному випадку становить 3 073,60 грн (768,40 грн х 2 х 200 %).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 073,60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 3 073,60 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев