ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/103/17Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/817/850/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Романська К.М.

представника апелянта Парубія І.М.,

представника заінтересованої особи Брагіна І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/103/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року (постановлену суддею Сташків Н.М.) про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м.Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) СЕМЕНЧУК Катерини Іванівни при виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про розповсюдження державних лотерей,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця.

В обґрунтування заявлених вимог скаржниця посилалася на те, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м.Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження № 61917771, відкрите на підставі постанови державного виконавця від 24 квітня 2020 року, з виконання виконавчого листа №607/103/17 від 17 березня 2020 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «М.С.Л.» заборгованості в сумі 201661.14 грн.

11 лютого 2021 року державним виконавцем Семенчук К.І. складено постанову про опис та арешт майна (коштів), якою описано майно боржника. 20 серпня 2021 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою залучено ТОВ «Реноме Груп» в особі Савчик О.М. для проведення оцінки описаної та арештованої квартири. 30 вересня 2021 року державним виконавцем на адресу Тернопільської філії ДП «СЕТАМ» направлено заяву на реалізацію описаної та арештованої квартири. За наслідками трьох електронних торгів квартиру не було реалізовано, тому листом державного виконавця від 31 грудня 2021 року направлено повідомлення, яким запропоновано залишити стягувачу за собою нереалізоване майно, на що стягувач погодився. 26 квітня 2022 року винесено постанову про передачу майна (квартири АДРЕСА_1 ) стягувачу ТОВ «М.С.Л.» в рахунок погашення боргу. У зв`язку з цим державним виконавцем 30 травня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61917771.

Вищезазначені дії заявник вважає незаконними, оскільки:

1) відповідно до опису державним виконавцем було виявлено рухоме майно боржника, відмінні ознаки та вартість якого виконавцем не зазначені, а опис майно взагалі проводився лише за участю одного понятого без складання відповідного акту;

2) відповідно до чинного законодавства стягнення на об`єкти нерухомого майна, в даному випадку квартири, повинно було здійснене у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, однак виконавець вирішив звернути стягнення одразу на квартиру, єдине житло боржника, реальна вартість якої значно перевищує суму заборгованості;

3) у постанові від 20 серпня 2021 року не зазначено повних реквізитів оцінювача, відсутнє попередження оцінювача про кримінальну відповідальність за надання незаконного чи завідомо неправдивого висновку, до того ж, висновок про вартість об`єкта оцінки був складений оцінювачем ОСОБА_3 , а не ОСОБА_4 , якого залучив постановою державний виконавець;

4) на підставі вказаного висновку 30 вересня 2021 року державним виконавцем складено повідомлення про оцінку майна, яке було начебто направлено ОСОБА_2 , однак докази відправлення та вручення даного повідомлення у матеріалах виконавчого провадження відсутні;

5) 30 вересня 2021 року складено заявку на реалізацію арештованого майна, яку направлено Тернопільській філії ДП «СЕТАМ» для реалізації квартири, тобто направлення квартири на реалізацію відбулось одночасно з направленням боржнику повідомлення про оцінку квартири, що позбавило ОСОБА_2 можливості оскаржити цей висновок та зупинити реалізацію квартири;

6) оцінка майна є протиправною та її результати не могли бути використані при визначенні ціни реалізації даної квартири, оскільки незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна, підготовці та проведенню незалежної оцінки експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки, шляхом доступу до нього, проведення оцінювачами особистого огляду об`єкта дослідження постановою КМ України №239 від 25 березня 2020 року не заборонено. Всупереч зазначеного оцінка майна проведена дистанційно без огляду нерухомого майна, що вплинуло на визначення вартості майна.

26 жовтня 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Гнатюк Д.С. звернулася до державної виконавчої служби із заявою про надання копії звіту про оцінку майна та 03 листопада 2022 року відділом державної виконавчої служби було надано адвокату копію вказаного звіту.

Оскільки боржник вважає проведену оцінку протиправною, між нею та оцінювачем ОСОБА_5 було укладено договір про надання послуг з рецензування звіту про оцінку майна, за наслідками якого було проведено рецензію та надано висновок, у якому зазначено, що звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний. Вказаний висновок боржник отримала 08 листопада 2022 року та 10 листопада 2022 року звернулась до виконавчої служби з заявою, в якій просила скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26 квітня 2022 року та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26 квітня 2022 року, однак відповіді на заяву станом на день подання скарги не отримала.

У зв`язку з викладеним просила суд:

- визнати дії та бездіяльність виконавця у виконавчому провадженні №61917771, відкритому на підставі виконавчого листа №607/103/17 від 17 березня 2020 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «М.С.Л.» заборгованості в сумі 201661.14 грн незаконними та протиправними;

- визнати недійсною оцінку нерухомого майна, яке їй належить;

- скасувати постанову виконавця від 26 квітня 2022 року;

- скасувати акт про передачу майна стягувачу від 26 квітня 2022 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року cкаргу залишено без розгляду, оскільки ОСОБА_2 пропустила встановлений законом десятиденний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, із заявою про поновлення пропущеного строку не зверталась.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Парубій І.М. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не є спеціалістом в галузі оцінки майна, оцінка майна була прорецензована відповідним фахівцем і визнана такою, що не може бути використана при реалізації нерухомого майна, тобто вчинена з грубим порушенням закону.

Більш того, ОСОБА_2 , дізнавшись про порушення своїх прав, намагалася зконтактувати із виконавцем, пояснити причини і дізнатися про погашення боргу однак державним виконавцем такі дії було проігноровано, тобто, повна бездіяльність і не реагування на спроби боржника врегулювати дане питання.

Звертає увагу, що 10 листопада 2022 року ОСОБА_2 на адресу Відділу ДВС у м. Тернопіль надіслано заяву, в якій ставилося питання про скасування постанови головного державного виконавця Семенчук К.І. від 26 квітня 2022 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. На адресу боржника відповідь від органів ДВС не надходила.

На думку апелянта, строк оскарження слід відраховувати від дати реакції ДВС на заяву ОСОБА_2 про усунення порушень закону і відновлення прав заявниці, тобто це правопорушення було триваючим.

Апелянт вважає, що термін подачі скарги закінчувався 20 листопада 2022 року, а тому строк не був пропущений скаржником.

У зв`язку з наведеним просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Парубій І.М. свою апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник заінтересованої особи Брагін І.С. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

31 травня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гнатюк Д.С. звернулася до державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №61917771 та 01 червня 2022 року ознайомилася із матеріалами (т.2 а.с.158).

06 жовтня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гнатюк Д.С. повторно звернулася до державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №61917771 та 14 жовтня 2022 року ознайомилася із матеріалами (т.2 а.с.165).

26 жовтня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гратюк Д.С. звернулася до державної виконавчої служби з заявою про надання копії звіту про оцінку майна та 03 листопада 2022 року відділом державної виконавчої служби було надано адвокату копію вказаного звіту (т.2 а.с.166).

10 листопада 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гнатюк Д.С. звернулася до державної виконавчої служби із заявою, в якій просила скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26 квітня 2022 року та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26 квітня 2022 року, однак відповіді на заяву станом на день подання скарги не отримала.

17 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця при виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про розповсюдження державних лотерей.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

З порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 341 ГПК України, суд дійшов висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). А тому стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 лютого 2022 року № 925/308/13-г.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 п.16 постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суди повинні враховувати, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

За відсутності клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, із зазначенням в ньому поважних причин пропуску скаржником строку подання скарги у виконавчому провадженні, з урахуванням положень закріпленого принципу диспозитивності у цивільному процесі, ініціатива порушення питання щодо поновлення процесуального строку належить учаснику провадження у справі, за відсутності якої у суду відсутні підстави вирішувати питання про поновлення вказаного строку, оскільки суд позбавлений права на цю процесуальну ініціативу.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 03 листопада 2022 року заявник уже достеменно знала про можливе порушення своїх прав, оскільки 03 листопада 2022 року її адвокат отримала відповідь із зазначеним оскаржуваним звітом.

Таким чином 10-денний строк від зазначеної дати сплинув 13 листопада 2022 року.

Зі скаргою до суду ОСОБА_2 звернулась 17 листопада 2022 року, тобто із попуском 10-денного строку, із клопотанням про поновлення пропущеного строку не зверталась, тому суд не може самостійно розглянути питання поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок місцевого суду, що ОСОБА_2 пропустила встановлений законом десятиденний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, із заявою про поновлення пропущеного строку не зверталась, отже її скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця слід залишити без розгляду.

Доводи апелянта про те, що вона не є спеціалістом в галузі оцінки майна, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно договору про надання правничої допомоги від 31 травня 2022 року інтереси ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №61917771 представляла адвокат Гнатюк Д.С., яка є фахівцем в галузі права, та 01 червня 2022 року ознайомилася з матеріалами провадження, в якому містився звіт про оцінку нерухомого майна.

Безпідставними є твердження апелянта про те, що оскільки 10 листопада 2022 року вона на адресу Відділу ДВС у м.Тернополі надіслала заяву, в якій ставилося питання про скасування постанови винесеної Головним державним виконавцем Семенчук К.І. від 26 квітня 2022 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а тому строк оскарження слід відраховувати від дати реакції ДВС на вказану заяву. Вказана обставина могла би бути врахована судом як підстава для поновлення строку подання скарги до суду, у разі заявлення відповідного клопотання. Більше того, вказана заява подана боржником ОСОБА_2 в порядку звернення громадян, оскільки в травні 2022 року виконавче провадження №61917771 закрито.

Посилання апелянта на те, що термін подачі скарги закінчувався 20 листопада 2022 року, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки 03 листопада 2022 року сторона боржника отримала копію оскаржуваного звіту про оцінку, а тому 10-денний строк на його оскарження у відповідності 449 ЦПК України сплинув 13 листопада 2022 року.

Також колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що оскаржуване нею порушення є триваючим та посилання на постанову ВС від 25.03.2020 року у справі №175/3995/17-ц, оскільки вказана постанова стосується інших обставин.

Зокрема, в наведеній справі Верховний Суд виснував, що триваючим правопорушенням є бездіяльність державного виконавця, яка полягала у відмові начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у розгляді скарги стягувача, поданої у відповідності до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» на бездіяльність начальника районного відділу ДВС, з підстав пропуску строку на оскарження.

Натомість в даній справі, яка переглядається апеляційним судом, боржником до суду оскаржуються дії державного виконавця та жодним чином не обґрунтовано, яку саме бездіяльність допущено державним виконавцем, яка могла би вважатися триваючим порушенням.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 14 жовтня 2023 року.

Головуючий : О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома