Провадження №2/521/83/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Манюка Д.В., Черненко Я.О., Бодрухіної К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 до Малиновського районного суду м. Одеси подано позов до ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 3/12 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з 3/12 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю на підставі договору поділу домоволодіння від 10.11.1950 року, примірник якого у позивача відсутній. Крім позивача, спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є діти подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які разом із позивачем звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, та позивач отримала право на спадкування частки померлого в спадщині, як його мати. Постановою від 14 серпня 2019 року державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на підставі відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутності одиниці в частках у домоволодінні. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/12 частку домоволодіння АДРЕСА_1 . Зустрічний позов обґрунтований тими ж обставинами, що і первісний позов ОСОБА_2

06 липня 2023 року ухвалою суду позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування залишено без розгляду.

ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зустрічний позов підтримав та просив розглядати справу у його відсутність.

ОСОБА_2 та її представник у відкрите судове засідання не з`явились, відзив на зустрічний позов не подали, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до суду наділені, зокрема, фізичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 направлені на визнання за ним права власності на 1/12 частку домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , який був батьком позивача за зустрічним позовом.

Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , про що 03 жовтня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис № 8910, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 8).

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, яка складається із 3/12 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Із відповіді КП «БТІ» ОМР № 3634-07/1488 від 28.05.2019 року вбачається, що вказана частка домоволодіння належала ОСОБА_3 на підставі договору поділу домоволодіння, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 10.11.1950 року, № 65145, дата реєстрації 30.07.1951 року (книга 22 стор. 33 р. № 4777) (а. с. 4).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 7) та як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (т. 1. А. с. 54).

Іншим спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина мати позивача ОСОБА_2 , та син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою від 14 серпня 2019 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Мельник Л.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 86).

В обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено, що в процесі підготовки було виявлено, що згідно листа № 3634-07/1488, виданого КП «БТІ» Одеської міської ради від 28.05.2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/12 частки вищевказаного житлового будинку. А також згідно вищезазначеного листа частки співвласників вищезазначеного житлового будинку не складають одиницю, так як 1/8 частка, що належала ОСОБА_5 була виділена в самостійний об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п. 3.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 № 55 «Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5; тощо). При цьому, вказані документі, що посвідчують право власності розмірі часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Вказані обставини стали підставою для ОСОБА_1 звернутися до суду із відповідним позовом задля належного та ефективного захисту своїх прав, як спадкоємця ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За правилами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, так як вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 55 від 18.06.2007 року розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Разом із цим, співвласник домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 помер, що унеможливлює визначення судом його частки у праві спільної власності на нерухоме майно, так як це не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19.

ОСОБА_1 обрав правильний спосіб захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Разом із цим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що частка померлого в спільній частковій власності на час спірних відносин складає одиницю (3/12), як, наприклад, висновок експерта, спеціаліста, розрахунок часток тощо.

Такі обставини надають суду підстави для відмови в позові, в зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження розміру частки, яка належала спадкодавцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3, 12-16, 20, 29, 1216 - 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 90, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 про визнання права власності в порядку спадкування залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Тополева