ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2306/2635/12
номер провадження 6/695/38/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

представника заявника адвоката Ковтуна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша заяву ОСОБА_1 , стягувач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК», заінтересована особа Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про скасування обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся боржник ОСОБА_1 із заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2012 у справі № 2306/2635/12.

В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2012 у справі № 2306/2635/12 ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання за рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 04.10.2011. Про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 дізнався 29.05.2023, перебуваючи на державному кордоні від начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби «Амбуків». Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відкриті та завершені виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні. Тому, на думку ОСОБА_1 , станом на 29.05.2023 тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон є безпідставним та необґрунтованим.

У судовому засіданні з розгляду даної заяви представник заявника на задоволенні заяви наполягав, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Стягувач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та заінтересована особа Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) явки своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином та завчасно.

Згідно з заявою наданою перед початком судового засідання Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) просить здійснювати судове засідання за відсутності свого представника.

Також Золотоніським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) на виконання ухвали суду від 14.06.2023 надано до суду завірені належним чином копії усіх наявних матеріалів щодо примусового стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 109 477 грн 50 коп.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали заяви, суд зазначає про таке.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2012 у справі № 2306/2635/12 задоволено подання головного державного виконавця ВДВС Золотоніського МРУЮ: постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання за рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.10.2011.

Постановляючи вказану ухвалу, суд виходив з того, що подання державного виконавця підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 109 477 грн 50 коп, та з метою невиконання зобов`язань перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» може виїхати за межі території України.

Відповідно до наданих Золотоніським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) завірених належним чином копій усіх наявних матеріалів щодо примусового стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 109 477 грн 50 коп, судом встановлено та визнається сторонами, що Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 04.10.2011 видано виконавчий лист № 2-1301 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 108 274 грн 75 коп, державного мита в сумі 1 082 грн 75 коп, витрат на ітз в сумі 120 грн, усього на загальну суму 109 477 грн 50 коп.

25 жовтня 2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП 29459911 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 29.12.2012 виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

У подальшому постановою державного виконавця від 03.12.2013 було вдруге відкрито виконавче провадження ВП 41047341 з примусового виконання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2011 № 2-1301 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 109 477 грн 50 коп.

Постановою державного виконавця від 27.01.2014, оскільки боржник отримує пенсію в УПФУ в Золотоніському районі, звернуто стягнення на заробітну плату (пенсію, стипендію) інші доходи боржника.

Постановою державного виконавця від 27.03.2014 закрито виконавче провадження ВП 41047341 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 09.03.2017, у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2011 № 2-1301 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 109 477 грн 50 коп повернуто стягувачеві без прийняття до виконання.

Згідно з рішенням № 1248 про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, від 28.05.2023 у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» посадовою особою Державної прикордонної служби України відмовлено у праві виїзду з України ОСОБА_2 , у зв`язку із наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про зазначену особу відповідно до ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.08.2011 у справі № 2-1301/2011/2306, ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 15.06.2012 у справі № 2306/2635/12 тимчасово обмежено у праві виїзду з України через наявність однієї із підстав, визначених ст. 6 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Інструкції під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами (пункт 1.5 в редакції чинній станом на час відкриття виконавчого провадження вперше та пункт 6 в редакції чинній станом на час повернення виконавчого документа).

Як відомо з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 25.10.2011 державним виконавцем вперше було відкрито виконавче провадження № 2945511 з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 109 477 грн 50 коп на підставі виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2011 № 2-1301, під час дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження в праві виїзду є дія неврегульованих зобов`язань.

Пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має, зокрема право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Частиною першою статті 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Положеннями ч. 5 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно з приписами ст. 63 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 4 Розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 в редакції Наказу Міністерства юстиції № 855/5 від 21.03.2018 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Згідно з наданими Золотоніським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) на виконання ухвали суду від 14.06.2023 завіреними належним чином копіями усіх наявних матеріалів щодо примусового стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 109 477 грн 50 коп, з пенсії заявника проводилось стягнення боргу на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до постанови державного виконавця від 27.01.2014 у виконавчому провадженні ВП 41047341.

Із змісту усіх наявних у Золотоніському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) матеріалів щодо примусового стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 109 477 грн 50 коп встановлено, що виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2011 № 2-1301 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 109 477 грн 50 коп перебував на виконанні декілька разів.

Востаннє вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у період з 03.12.2013 по 27.03.2014 та виконавче провадження з його примусового виконання завершено на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 (відсутність у боржника майна) (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016), та знищене у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання.

Доказів погашення боржником ОСОБА_1 у повному обсязі перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 109 477 грн 50 коп, заявником суду не названо та не надано.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державнимвиконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З урахуванням наведеного, наслідки закінчення виконавчого провадження, закріплені у ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016, не настають у разі завершення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 та п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016.

Відтак, оскільки виконавче провадження № 41047341 з примусового виконання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2011 № 2-1301 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 109 477 грн 50 коп завершене (постанова від 27.03.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу), повторно виконавчий лист до виконання не пред`явлений, виконавче провадження не відкривалося, тому правові підстави для закінчення цього виконавчого провадження у державного виконавця відсутні.

Крім того, відповідно до частини 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ від 30.01.2018 №256/5/65 «Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 за № 133/31585 (далі - спільний Порядок), а саме пункту 5 розділу IV, інформація про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, вилучається з бази даних у разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії, бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборні сили, події тощо).

Таким чином, на підставі викладеного вище, вбачається, що скасування такого засобу обмеження боржника можливо тільки при виконанні останнім зобов`язань за певними виконавчими документами.

При вирішенні даної заяви суд бере до уваги, що заявником факт ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, не спростовано, відсутність можливості виконати (частково виконати) обов`язок не доведено, об`єктивних обставин, які б незалежно від боржника унеможливили вчинення реальних дій на виконання обов`язку, не встановлено.

Заявником не надано жодних доказів, що він намагався виконати рішення суду за рахунок інших грошових коштів або наявного у нього рухомого або нерухомого майна будь-якої цінності.

Крім того, завершення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 не є підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тобто, звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Виконання судового рішення це завершальна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено статтею 6 Конвенції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 2-2724/2011.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2011 № 2-1301 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу в сумі 109 477 грн 50 коп не закінчено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.8 ст. 441 ЦПК України ОСОБА_1 має право повторно звернутись до суду із заявою про скасування заходів обмеження у праві виїзду за межі України, у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 2, 13, 260, 261, 264, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені ст. 353 -355 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 28.06.2023.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинськ