Справа № 459/2020/23
У Х В А Л А

25.10.2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л.Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокалі за клопотання адвоката Безвенюк Віктора Володимировича поданого в інтересах відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

В провадження Сокальського районного суду Львівської області надійшло клопотання адвоката Безвенюк В.В. поданого в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Клопотання мотивовано тим, що 27.09.2023р. ухвалою Сокальського районного суду задоволено заяву ОСОБА_2 та накладено арешт на майно: будинковолодіння садибного типу за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 388,5 кв.м.; транспортні засоби належні ОСОБА_1 та квартири у АДРЕСА_2 . Вважає, що ухвала про забезпечення позову стосується прав і законних інтересів третіх осіб та не має відношення до предмету спору а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що будинковолодіння у АДРЕСА_3 є об`єктом нерухомості, однак реєстрація речового права на такий об`єкт відсутня. За таких обставин житловий будинок є об`єктом незавершеного будівництва (сукупністю будівельних матеріалів) тобто майном, що може належати спільній сумісній власності та підлягає поділу із дотриманням будівельних норм.

Щодо накладення арешту на транспортні засоби, зазначені в переліку ухвали про забезпечення позову, зазначає, що матеріали справи містять відомості про те, що такі транспортні засоби не зареєстровані за ОСОБА_1 та знаходяться у третіх осіб, права яких було порушено, тому в цій частині ухвала також підлягає скасуванню.

В частині накладення арешту на заборону вчиняти дії щодо відчуження квартир, майнові права які належать ОСОБА_1 , зазначає, що майнові права на квартири не належать відповідачу оскільки такі права на час винесення ухвали були відчуженими в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим листом №31-2401/23 виданого 14.06.2023р. Львівським апеляційним судом в межах виконавчого провадження №721005556.

В запереченнях на клопотання про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 зазначає, що такі дії відповідача слід розцінювати як недобросовісне зловживання правами та бажанням уникнути поділу майна подружжя, оскільки не застосування арешту дозволить зареєструвати майнові права на третіх осіб. Спірні автомобілі та житловий будинок сторони набули у шлюбі, а тому накладений арешт необхідний до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили, оскільки таке майно є предметом спору. Зміст права власності має абсолютний характер щодо володіння, користування та розпорядження майном, а майно, яке набуте у шлюбі, підлягає спільній сумісній власності і розпорядження ним відбувається за домовленістю між сторонами, проте ОСОБА_1 вчиняє будь-які дії, щоб таке майно не ділити та відчужити його третім особам (наприклад на свою сестру).

Окрім того, майнові права на 4 квартири у АДРЕСА_2 сторони також набули у шлюбі а купівля форвардних контрактів відбулася за її згодою, тому акт-приймання передачі від 23.06.2023р. не свідчить про перехід права власності до ОСОБА_1 , більше того є нікчемним та не має жодного юридичного значення оскільки ОСОБА_2 не давала своєї згоди на його підписання.

В судове засідання сторони не прибули, тому на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані матеріали, з`ясувавши всі обставини по справі, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-які стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме ухвали від 27.09.2023р. заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт та заборонено вчиняти дії щодо відчуження ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 загальною площею 388,5 кв.м.; накладено арешт на належні ОСОБА_1 транспортні засоби та накладено арешт та зборонено вчиняти дії щодо відчуження квартир багатоповерхового житлового будинку на АДРЕСА_2 .

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював думку про те, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до набрання рішення суду законної сили.

Згідноч.ч.1,2,4ст.158ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

У справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя предметом спору є будинковолодіння у АДРЕСА_3 , транспортні засоби належні ОСОБА_1 та квартири у АДРЕСА_2 , на які згідно ухвали суду забезпечення позову від 27.09.2023р. накладено арешт та заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії щодо відчуження.

Суд критично оцінює твердження відповідача та його представника про те, що арешт накладено незаконно, оскільки житловий будинок є об`єктом незавершеного будівництва та підлягає поділу із дотриманням будівельних норм а транспортні засоби не зареєстровані за ОСОБА_1 та знаходяться у третіх осіб, права яких було порушено, оскільки забезпечення позову не порушує прав на користування вищевказаним майном а забезпечення позову у справі стосується лише заборони вчинення реєстраційних дій щодо відчуження майна. Більше того, встановлення належності майна на основі правовстановлюючих документів та оцінка вартості такого є предметом розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя, тому з метою повного та всебічного дослідження усіх обставин справи, а також з метою гарантування задоволення вимог позивача, та належному виконанню судового рішення в майбутньому судом було винесено ухвалу про забезпечення позову.

Матеріали цивільної справи містять аналогічні ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно за заявою ОСОБА_1 , що свідчить про те, що сторони не дійшли згоди щодо розпорядження майном набутого в шлюбі, тому з метою гарантування задоволення вимог позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним а також належному виконанню судового рішення в майбутньому судом було винесено ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно з метою збереження їхнього майна від можливих недобросовісних наслідків відчуження такого.

Твердження відповідача та його представника про те, що ухвала про забезпечення позову в частині арешту квартири у АДРЕСА_2 . на час винесення ухвали вже були відчужені в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим листом №31-2401/23 виданого 14.06.2023р. Львівським апеляційним судом в межах виконавчого провадження №721005556 не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката Безвенюк Віктора Володимировича поданого в інтересах відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову є необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 158, 247, ЦПК України суд

у х в а л и в:

Відмовити адвокату Безвенюк Віктора Володимировича у задоволені клопотання поданого в інтересах відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Л. Ю. Фарина