Справа № 159/5043/23
Провадження № 2-о/159/234/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року адвокат Степанюк Олександр Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити юридичний факт про те що ОСОБА_4 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1980 року по день смерті ОСОБА_4 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне заявниці для реалізації права на спадщину за законом, оскільки вона є племінницею ОСОБА_5 . Останній тривалий час перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . Після її смерті переїхав проживати до заявниці в с.Байківці Ковельського району, де і помер. У свою чергу ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 3,9829 га на території Радошинської сільської ради, що підтверджене Державним актом на право приватної власності серії ВЛ №01398, на яку заявниця має намір набути право власності в порядку спадкування.

В судовому засіданні 02.10.2023 представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав.

Від Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області надійшла заява про відсутність заперечень щодо встановлення юридичного факту, справу просили розглядати у відсутності представника територіальної громади.

У письмовому клопотанні від 25.09.2023 заінтересована особа ОСОБА_3 просив судовий розгляд проводити без його участі, проти задоволення заяви не заперечив.

В судове засідання 26.10.2023 учасники не з`явились.

З урахуванням частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є 27.10.2023.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України ).

До таких фактів законодавець у пункті 5 частини першої статі 315 ЦПК України відносить проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18.

Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

За матеріалами справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є племінницею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с.12); свідоцтвом про народження сестри ОСОБА_6 ОСОБА_7 (а.с.15 зворот); свідоцтвом про одруження ОСОБА_7 і зміну прізвища на ОСОБА_8 (а.с.17 зворот); свідоцтвом по народження заявниці ОСОБА_2 (а.с.16).

Відповідно до частини третьої статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця) якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно зі свідоцтвами про смерть (а.с.16,18) мати заявниці ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , за твердженнями заявника входить земельна ділянка площею 3,9829 га на території Радошинської сільської ради, яка на праві власності згідно з Державним актом про право приватної власності на землю серії ВЛ №01398 належала ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , 1925 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , а.с.17)

Таким чином, встановлення факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу має юридичне значення для заявниці.

Також суд дійшов висновку, що встановлення такого факту не пов`язано із вирішенням подальшого спору.

З отриманих судом доказів вбачається, що спадкові справи після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не заводились, заповіти від імені цих осіб не посвідчувались, за повідомленням Голобської селищної ради (а.с.9) ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зареєстровані і проживали за адресою: АДРЕСА_1 , інші особи про свої права на спадкове майно не заявили.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі №200/14136/17 викладений правовий висновок, відповідно до якого справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та або за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З точки зору закону, під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Судом не встановлені інші особи, у яких могли би виникнути спадкові права після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Що стосується доведеності факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 однією сім`єю в період з 1980 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_4 , та можливості встановлення такого факту щодо померлих осіб та в період до набрання чинності Цивільним Кодексом України, слід зазначити таке.

Відповідно до статей 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини ( стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі №582/18/21 зазначено:

«Слід розмежовувати сферу дії статті 74 СК України і статті 1264 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють різні правовідносини (сімейні та спадкові). Якщо вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

За загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом».

Отже, для вирішення питання про встановлення факту, про який просить заявник необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб, а саме чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 показали, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 жили разом однією сім`єю в невеликій хатині поруч з сільським клубом. Вона мала інвалідність, він був неграмотний, випасав сільську худобу, опікувались один одним, дітей у них не було.

Показання свідків узгоджуються з письмовими доказами у справі.

Згідно з погосподарською книгою села Байківці Ковельського району за 1995-2004 роки значиться запис про господарство ОСОБА_5 , 1936 року народження, до членів господарства включена ОСОБА_4 , 1925 року народження. Шлюб відсутній.

У довідці від 17.08.2023 №537 Голобська селищна рада вказує, що ОСОБА_12 та ОСОБА_4 починаючи з 1980 року по день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний побут, ОСОБА_12 здійснював догляд за ОСОБА_4 , були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією довідки МСЕК №162996 ОСОБА_4 була особою з інвалідністю І групи довічно, потребувала стороннього догляду.

Ураховуючи наведене суд вважає заявлений факт доведеним.

Смерть осіб, щодо яких встановлюється юридичний факт, не є перешкодою для ухвалення рішення, оскільки встановлення юридичного факту між померлими не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, не пов`язано з їхньою цивільною правоздатністю та дієздатністю, а лише підтверджує існування обставин, які будуть використані як спеціальний процесуальний інструмент для захисту прав заявника.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного суду від 03.11.2021 у справі 691/1237/20.

За викладених обставин заяву про встановлення факту належить задовольнити.

Керуючись статтями 76-81, 263-265, 268, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_4 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1980 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників :

Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник заявника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа Голобська селищна рада Ковельського району, , адреса: вул.Ковельська, 1 смт Голоби Ковельського району.

Повне судове рішення складене та підписане 27.10.2023

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК