РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/5169/23

Провадження № 22-ц/4815/1036/23

Рівненський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Боймиструка С.В.

суддів: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Лук`янчук В.С. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить:

- визнати за ним право власності на 0,2037 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:054:0649 площею 224,27 кв.м. (0,022427 га), яка знаходиться в м. Рівному, Рівненської територіальної громади, Рівненського району, Рівненської області;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь збитки в розмірі 1097058,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11 жовтня 2022 року між сторонами укладено договір про спільну діяльність. Позивачем були повністю виконані взяті на себе зобов`язання по Договору, а відповідачем вони виконані не були.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення збитків задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 0,2037 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:054:0649 площею 224,27 кв.м., яка знаходиться в м. Рівному, Рівненської територіальної громади, Рівненського району, Рівненської області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1 097 058 гривень 00 копійок збитків.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Лук`янчук В.С., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що не зобов`язаний надавати позивачу дозволи на підключення до централізованого електропостачання та водопостачання і водовідведення, оскільки пунктом 4.1 договору ОСОБА_3 зобов`язується лише отримати всі необхідні документи або відповідні дозволи для підключення належних ОСОБА_4 квартир. Звертає увагу, що договором не встановлено чіткого строку в який повинен відповідач отримати відповідні дозвільні документи, а відтак відповідачем не порушено п. 4.1.3 Договору, тому стягнення збитків є неправомірним та необґрунтованим.

Вказує на некоректність вимоги щодо надання дозволів, оскільки позивач у вимозі посилається на договір від 10.10.2022 року, якого не існує.

Посилаючись на п.10.2 Договору, яким передбачено, що сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим Договором якщо воно сталося не з їх вини, доводить неможливість отримання дозволів від незалежних від відповідача обставин. Стверджує про відсутність згоди ТОВ "Фахівець" як власника земельних ділянок №:01:054:0578; №:01:054:0686 на проведення земельних робіт, зокрема, проведення інженерних мереж до будинків, що розташовані на земельних ділянках №:01:054:0648; №:01:054:0649; №:01:054:0650. Також відсутня згода ОСОБА_5 на приєднання мережі водопостачання та водовідведення у розмірі по 0,7 куба ОСОБА_3 на земельні ділянки №:01:054:0656; №:01:054:0645; №:01:054:0648.

Внаслідок створених позивачем перешкод, відповідач вимушено змінив проект проведення трубопроводу, оминаючи земельну ділянку власником яких є ТОВ "Фахівець" та погодив проекти на підключення багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 , розташованих на земельних ділянках №:01:054:0648; №:01:054:0649; №:01:054:0650. у м. Рівному до інженерних мереж водопостачання/водовідведення.

Стосовно отримання дозволів на підключення земельних ділянок до електромереж відповіді з ПрАТ "Рівнеобленерго" на момент подання апеляційної скарги не надійшло. Водночас зазначає, що квартири належні позивачу електрифіковані, а їх підключення відбулось з іншої електромережі, оскільки дозвіл на підключення до електромережі з ТП566 розташованої на розі вулиць Героїв Крут та Сергія Голубєва у м. Рівне, власником якої є ТОВ "Фахівець" не надано, що підтверджує факт невиконання позивачем п. 3.1.2 Договору про спільну діяльність.

Звертає увагу, що в листах ТОВ "Фахівець" наданих позивачем, адресовані ПрАТ "Рівнеобленерго", які на думку ОСОБА_4 надають дозвіл на підключення зблокованого будинку за адресою АДРЕСА_2 , відсутні дата, номер листа, докази вручення ПрАТ "Рівнеобленерго". Відтак позивачем здійснюються неодноразові перепони, щодо отримання дозволів на приєднання електропостачання, зокрема ним оскаржується договір про заміну сторони в договорі про нестандартне приєднання до електричних мереж ПрАТ "Рівнеобленерго" №123-18-ЦО-Рвм від 17.04.2018 року та №395-17-Цо-РВМ від 25.10.2017 року (Справа №918/582/23).

Відповідач вважає, що позовна вимога про стягнення збитків є неправомірною виходячи з наступного: 1) відповідач у відповідності до умов договору не зобов`язаний надати для позивача дозволи для підключення водопостачання та електропостачання, а лише отримати їх; 2) умовами договору строк отримання таких дозволів не встановлено, тому не є підставою вважати щодо порушення відповідачем умов Договору та стягнення збитків, 3) отримання дозволів не залежить напряму від відповідача, оскільки РОКП «Рівнеоблводоканал» відмовляє в їх видачі від незалежних від відповідача обставин, тому і відповідальності не повинен нести через відсутність вини відповідача.

Щодо вимог про визнання права власності на земельну ділянку, апелянт, посилаючись на пункт 8.2.1. договору вказує, що право власності на земельну ділянку виникає після введення будинків в експлуатацію, тобто сам договір і є підставою для виникнення права власності і додаткового погодження відповідачем не потребує. Звертає увагу, що позивачем не надано будь-яких доказів, щодо неможливості здійснити реєстрацію права власності земельної ділянки (відмови державного реєстратора у проведенні реєстраційної дії)

Зауважує, що у своїй вимозі позивач просить передати у власність земельну ділянку більшою площею 876,73 кв.м., що суперечить умовам договору, крім того не надсилав акти приймання-передання.

Наголошує на порушенні позивачем п. 3.1.2. Договору (перепони в отриманні дозволів на електропостачання, водопостачання, водовідведення, не надано відповідних дозволів ТОВ «Фахівець», справа №918/582/23) що надає право позивачу притримати передання нерухомого майна зокрема і спірної земельної ділянки відповідно до п. 8.4 Договору.

Крім викладеного доводить, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач у справі зазнав як реальних збитків, так і упущеної вигоди, що свідчить про відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Водночас звертає уваги, що позивачем навіть не надсилалась письмова вимога до відповідача про стягнення таких збитків.

За умовами договору про спільну діяльність від 11.10.2022 року, зокрема п. 4.1. ОСОБА_3 повинен отримати дозволи на підключення до електричних мереж, водопостачання, водовідведення і в порушення цих пунктів позивач вимагає відшкодування збитків.

Таким чином, позивач таким шляхом свідомо здійснює перепони для відповідача з метою неправомірного стягнення збитків в розмірі 1 097 058,00 грн. (30 000,00 USD).

Пунктом 10.2 Договору про спільну діяльність передбачено, що сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим Договором, якщо воно сталося не з їх вини.

Водночас, вказані обставини підтверджують, що не отримання дозволів на приєднання до електричних мереж сталося не з вини відповідача, тому на підставі п. 10.2 Договору про спільну діяльність відповідач не несе відповідальності в тому числі і відшкодування збитків для позивача.

З таких підстав відповідач просив зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду Рівненської області по справі №918/582/23, яке проігноровано судом.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Тарновецький Я.М. у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи апеляційної скарги, вказує, що відповідно до п. 7.1. Договору, грошові та майнові внески сторін, а також майно створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності, становлять їх спільну часткову власність, яка розподіляється між сторонами шляхом складання відповідного акта приймання-передачі протягом п`яти календарних днів після введення в експлуатацію будинків в цілому або окремо будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №:01:054:0649.

Відповідач ввів будинки в експлуатацію 28.02.2023 року, тому був зобов`язаний передати земельні ділянки шляхом складання акта приймання-передачі у строк до 05.03.2023 року.

Також доводить про невиконання відповідачем пункту 4.1.3 Договору, щодо отримання всіх документів та дозволів для підключення належних позивачу квартир до центрального електропостачання, водопостачання, водовідведення, що завдало збитків, розмір яких встановлений договором.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення місцевого суду без змін.

За положеннями статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою, другою статті 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до частини другої статті 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Статтею 1132 ЦК України передбачено, що за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Частиною першою статті 1133 ЦК України передбачено, що вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:054:0645 (а.с. 104); :01:054:0656 (а.с. 101); :01:054:0648 (а.с. 96); :01:054:0649 (а.с. 96); :01:054:0650 (а.с. 97).

Судом встановлено, що 11 жовтня 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено Договір про спільну діяльність, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2006 (надалі Договір), згідно п. 1.1. якого, сторони домовилися шляхом об`єднання своїх зусиль та майна, яке належить сторонам на відповідних правових підставах, співпрацювати для досягнення спільної господарської мети - будівництва і введення в експлуатацію житлових багатоквартирних зблокованих будинків на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:054:0649 та :01:054:0650 в м. Рівному, Рівненської територіальної громади, Рівненського району, Рівненської області.

Пунктами 3.1.2, 3.1.3 Договору закріплені обов`язки ОСОБА_4 , зокрема: в момент передачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 визначеного в п.8.1.1 цього Договору нерухомого майна, передати ОСОБА_3 наступні письмові погодження та дозволи ТОВ "ФАХІВЕЦЬ":

- для прокладення ОСОБА_3 мереж водопостачання та водовідведення по АДРЕСА_3 по земельним ділянкам кадастровий номер №:01:054:0578; №:01:054:0686 за попередньо узгодженими проектами.

- на підключення земельних ділянок кадастровий номер :01:054:0656; :01:054:0645; :01:054:0648 до електромереж ТОВ "Фахівець".

- дозвіл на підключення земельної ділянки :01:054:0656 до газових мереж.

В момент передачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 визначеного в п.8.1.1 цього Договору нерухомого майна, передати ОСОБА_3 заяву ОСОБА_5 на приєднання мереж водопостачання та водовідведення у розмірі по 0,7 куба на наступні земельні ділянки: :01:054:0656; :01:054:0645; :01:054:0648.

Відповідно до пунктів 4.1.3., 4.1.8 Договору ОСОБА_3 зобов`язується, зокрема: отримати всі необхідні документи або відповідні дозволи для підключення належних ОСОБА_4 квартир до централізованого електропостачання (по 10 кВ на кожну квартиру) та водопостачання і водовідведення (по 0.4 м. куб на кожну квартиру); ввести будинки в експлуатацію до 28 лютого 2023 року відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що грошові та майнові внески Сторін, а також майно, створене або придбане Сторонами в результаті спільної діяльності, становить їх спільну часткову власність, яка розподіляється між Сторонами шляхом складення відповідного акта приймання-передачі протягом п`яти календарних днів після введення в експлуатацію будинків в цілому або окремо будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №:01:054:0649.

Згідно пункту 8.1.1. Договору після введення в експлуатацію будинків в цілому або окремо будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :01:054:0649, позивач стає власником 41.5% будинку, розташованого на цій земельній ділянці, що складається з таких квартир у будинку:

- квартира АДРЕСА_4 загальною проектною площею 117.5 кв.м.;

- квартира АДРЕСА_5 загальною проектною площею 82.5 кв.м..

Як вбачається з пункту 8.2 Після введення будинків в експлуатацію право власності на земельні ділянки, які знаходяться під будинками, а також необхідні для їх обслуговування, розподіляються так:

ОСОБА_4 після введення будинків в експлуатацію стає власником:

0,2037 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:054:0649 площею 224,27 кв.м., яка знаходиться в м. Рівному, Рівненської територіальної громади, Рівненського району, Рівненської області (пункт 8.2.1).

Пунктом 8.4. закріплено, що у випадку невиконання ОСОБА_4 п. 3.1.2. та п.3.1.3 цього Договору ОСОБА_3 має право притримати передання ОСОБА_4 нерухомого майна визначеного в п.8.1.1 та п.8.2.1 цього Договору.

У пунктах 10.2. та 10.6 Сторони дійшли згоди, що не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим Договором якщо воно сталося не з їх вини. У випадку порушення ОСОБА_3 пункту 4.1.3. цього Договору, ОСОБА_3 відшкодовує ОСОБА_4 збитки у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.

30 грудня 2022 року сторони склали Акт № 1 приймання-передавання нерухомого майна до договору про спільну діяльність від 11 жовтня 2022 року про таке:

1) Враховуючи факт реєстрації Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради декларації про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) від 03.11.2022 за № РВ69 щодо об`єкта "Нове будівництво житлових багатоквартирних зблокованих будинків на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:054:0649 та :01:054:0650 в м. Рівному, Рівненської територіальної громади, Рівненського району, Рівненської області (І-а черга)", керуючись наказом Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10.11.2022 №277 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна", відповідно до умов Договору Сторона-2 ( ОСОБА_3 ) передає, а Сторона-1 ( ОСОБА_4 ) приймає у власність 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 118,3 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м, що розташована у житловому будинку, збудованому на земельній ділянці з кадастровим номером :01:054:0649 за адресою: АДРЕСА_1 .

03 січня 2023 року сторони склали Акт № 2 приймання-передавання нерухомого майна до договору про спільну діяльність від 11 жовтня 2022 року про таке:

1) Враховуючи факт реєстрації Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради декларації про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) від 03.11.2022 за № РВ69 щодо об`єкта "Нове будівництво житлових багатоквартирних зблокованих будинків на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:054:0649 та :01:054:0650 в м. Рівному, Рівненської територіальної громади, Рівненського району, Рівненської області (І-а черга)", керуючись наказом Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10.11.2022 №277 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна", відповідно до умов Договору Сторона-2 ( ОСОБА_3 ) передає, а Сторона-1 ( ОСОБА_4 ) приймає у власність 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 83,6 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м, що розташована у житловому будинку, збудованому на земельній ділянці з кадастровим номером :01:054:0649 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому сторони не заперечують, що станом на 28.02.2023 року будинки були введені в експлуатацію.

Отже за змістом Договору, а саме п. 8.1.1. та 8.2.1, після введення в експлуатацію будинків позивач набуває у власність: 41.5% будинку розташованого на земельній ділянці :01:054:0649 та частину цієї ж земельної ділянки.

Враховуючи п. 7.1 Договору, майно набувається шляхом складення акта приймання-передачі. І саме наявність укладеного договору разом з актом приймання-передачі є підставою для реєстрації права власності.

Водночас, згідно пункту 8.4 у відповідача є право притримати передання вказаного майна, якщо позивач не виконав п. 3.1.2 та 3.1.3 Договору. Тобто 1) не надав дозволу ТОВ "ФАХІВЕЦЬ" на прокладення відповідачем мереж водопостачання та водовідведення по земельним ділянкам :01:054:0578; №:01:054:0686; 2) не надав дозволу ТОВ "ФАХІВЕЦЬ" на підключення земельних ділянок :01:054:0648, :01:054:0656, :01:054:0645 до електромереж ТОВ "Фахівець"; 3) не передав відповідачу заяву ОСОБА_5 на приєднання мереж водопостачання та водовідведення у розмірі по 0,7 куба на наступні земельні ділянки :01:054:0656, :01:054:0648.

Сторони узгодили, що такі дозволи мають бути передані ОСОБА_3 в момент передачі позивачу 41.5% будинку розташованого на земельній ділянці :01:054:0649 у виді квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України,ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як підтверджується актами №1 від 30.12.2022 та №2 від 03.01.2023 позивачу були передані квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 у будинку розташованого на земельній ділянці :01:054:0649 (а.с. 9-12).

З долучених позивачем доказів вбачається, що 30.12.2022 року ОСОБА_3 отримав згоду ТОВ "Фахівець" на проходження ділянки за кадастровим номером :01:054:0578 для прокладання мереж водопостачання та водовідведення по АДРЕСА_3 . Та ділянки за кадастровим номером :01:054:0686 по АДРЕСА_3 (а.с. 28). 06.02.2023 ОСОБА_3 також отримав додаток "Схема прокладення мереж" до згоди від 30.12.2022 року (а.с. 29).

Враховуючи такий доказ, той факт, що згідно пункту 5.4 договору Сторона-2 ( ОСОБА_3 ) є повноважним представником Сторони-1 (Каштана В.О), керує всією спільною діяльністю та вчиняє всі необхідні юридичні дії для досягнення поставленої за Договором мети, також те, що обов`язок з будівництва та введення в експлуатацію покладений на ОСОБА_3 відповідь РОВКП "Рівнеоблводоканал" про відсутність погоджень не вказує на недотримання позивачем умов договору.

За таких обставин доводи відповідача про наявність підстав для притримання земельної ділянки до уваги не приймаються, відсутність акту приймання-передавання унеможливлює набуття позивачем права власності на частку в праві власності на земельну ділянку, що прямо передбачено умовами договору.

Отже слід погодитись з висновком місцевого суду про визнання права власності позивача на 0,2037 частин земельної ділянки №:01:054:0649, площею 224,27 кв.м. Такий спосіб захисту передбачений законом є ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. В даному провадженні позивачем вимог про поділ чи виділ частини земельної ділянки не заявлялось, тому в межах заявлених позовних вимог підтвердження його права на частину земельної ділянки під належними йому квартирами можливий без визначення меж земельної ділянки в натурі.

Також пунктом 4.1.3. Договору передбачалось, що відповідач зобов`язаний отримати всі необхідні документи або відповідні дозволи для підключення належних ОСОБА_4 квартир до централізованого електропостачання, водопостачання і водовідведення.

Посилаючись на недоведеність позовних вимог в частині невиконання ОСОБА_3 вказаного пункту відповідач не надає доказів того, що ним вчинялись будь-які дії спрямовані на отримання документів та дозволів з моменту укладення Договору про спільну діяльність 11.10.2022 року до 28.02.2023 року.

З цих підстав не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача про відсутність встановленого строку виконання ОСОБА_3 зобов`язань за договором. Самі ж твердження про відсутність обов`язку передавати дозволи позивачу суперечать меті та правовій природі договору спільної діяльності.

Відтак колегія суддів приходить до висновку про неналежне виконання ОСОБА_3 зазначених вище умов договору.

Положеннями статті 623 ЦК України закріплено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.

Аналізуючи вказані норми колегія суддів приходить до висновку, що розмір збитків підлягає доказуванню, а тому на відміну від штрафу не може бути визначений заздалегідь у певному фіксованому розмірі.

Враховуючи той факт, що позивач не доводив розміру завданих збитків, яких він зазнав, то висновки місцевого суду про їх стягнення є передчасними.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В даному випадку позивачем та місцевим судом відбулась помилкова підміна поняття неустойки (штрафу) та відшкодування збитків.

Сума в 30000 доларів за своєю правовою природою не є збитками, оскільки як зазначено вище вони не визначались та не доводились перед судом, а є неустойкою за невиконання зобов`язання.

Вимог про стягнення саме неустойки (штрафу) не заявлялось по справі, тому колегія суддів не виходить за межі позовних вимог переглядаючи дану справу.

Щодо необхідності зупинити провадження до розгляду справи №918/582/23, то колегія суддів не вбачає об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи та вважає, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому підстави для зупинення відсутні, що узгоджується з приписами п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Виходячи з встановлених обставин та наданих сторонами доказів, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково та скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення збитків.

За наслідками апеляційного перегляду справи слід здійснити перерозподіл судового збору.

За вимогу про визнання права власності на земельну ділянку підлягало до сплати 1073,60 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Внаслідок того, що апеляційна скарга відповідача задоволена частково і позивачу було відмовлено в задоволенні частини вимоги майнового характеру ціною 1 097 058 грн., то з позивача на користь відповідача слід стягнути 16455,87 грн. судового збору, що понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції пропорційно до задоволених вимог скарги.

Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З метою звільнення сторін від обов`язку сплачувати одне одному судовий збір апеляційний суд вважає за необхідне застосувати механізм взаємозаліку витрат, що підлягають відшкодуванню і стягнути з позивача, як сторони на яку покладено більшу суму судового збору, різницю на користь відповідача.

Отже, за результатами вирішення спору судами першої та апеляційної інстанції з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 15382,27 грн. (16455,87-1073,60) судового збору.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи інтереси відповідача представляла адвокат Лук`янчук В.С.. До закінчення судових дебатів стороною подані докази витрат на правничу допомогу та заявлено до стягнення 21000 гривень. З наданого розрахунку № 3 вбачається, що погодинна ставка роботи адвоката визначена у розмірі 1000 гривень. Витрачений час 21 година, що включає підготовку апеляційної скарги, аналіз первинних документів, представництво інтересів в суді.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України визначені основні критерії, які повинен враховувати суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (висновки Верховного Суду у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19))

Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши надані адвокатом послуги, обсяг матеріалів справи колегія суддів прийшла до висновку, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, обставинам справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони, тому вимоги відповідача про стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню на суму 11000 грн., що відповідатиме вищезгаданим критеріям.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Лук`янчук В.С. задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 липня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1 097 058 гривень збитків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 15382 гривень 27 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 11000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2023 року.

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич