Справа № 541/2910/23
Номер провадження 2/541/819/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю позивачки та її представника адвоката Тимохіної Л.С., представника відповідача адвоката Стороженко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 14 червня 2023 року у справі ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. У ході досудового розслідування та під час судового слідства встановлено, що по першому епізоду злочинної діяльності ОСОБА_4 , у невстановлений час вступив в злочинну змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, відносно якої було виділено матеріали в окреме провадження, яка виконувала роль представника медичного закладу та за допомогою телефонного дзвінка 14 січня 2023 здійснила повідомлення потерпілій ОСОБА_3 про те, що її донька ОСОБА_6 знаходиться у тяжкому стані після отримання тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та для проведення операції необхідна оплата у грошовому еквіваленті. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , 14 січня 2023 близько 15.30 год. прибув до ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердив факт необхідності передачі грошових коштів до лікарської установи, чим ввів в оману потерпілу, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошових коштів потерпілої, отримав від неї грошові кошти в сумі 30000 грн. та 540 євро, що в перерахунку за курсом Національного банку України, станом на 14 січня 2023 року становить 21 252 гривень 78 копійок. В подальшому ОСОБА_4 із грошовими коштами покинув місце скоєння злочину та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 51 252 гривень 78 копійок. Таким чином, ОСОБА_7 відносно неї вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб.

Діями ОСОБА_4 їй завдано матеріальної та моральної шкоди. Майнова шкода обчислюється у сумі 51 252, 78 гривень, тобто у сумі коштів, якими ОСОБА_4 заволодів

внаслідок вчинення шахрайства відносно неї. А також шкода полягає у моральних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок вчинення злочину відносно неї. Просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 51 252 гривні 78 коп. та моральну (немайнову) шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Ухвалою суду від 23.08.2023р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що матеріальну шкоду визнає в повному об`ємі, але спричинену моральну шкоду визнає на суму 3000 грн., оскільки даний злочин відносно потерпілої ОСОБА_3 він вчиняв не один, а за попередньою змовою з іншою особою, відомості про яку повідомляв органу досудового розслідування. Дана особа запропонувала йому за 1000 гривень поїхати та забрати кошти від особи, адресу якої він повідомить. Так як він є внутрішньо переміщеною особою, роботи на той час не було, а кошти були необхідні, то він погодився на таку роботу. Всі кошти були передані невстановленій слідством особі, з яких, наголошує, отримав лише 1000 гривень. Як убачається з мотивувальної частини позовної заяви позивач визначила розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому без достатнього урахування конкретних обставин провадження, внаслідок чого цей розмір не відповідає ступеню завданих потерпілому моральних страждань, а тому, на його думку, є необґрунтованим. Так, необхідно враховувати при вирішенні цього позову обставини, на які посилається позивач, однак жодними доказами не довела, що стан здоров`я її погіршився, що були порушення сну, загострилися хронічні захворювання, тощо. По даній справі не була проведена психологічна експертиза на підтвердження спричинення моральної шкоди саме на суму 50000 гривень. Також жодних фізичних ушкоджень потерпілій спричинено не було. Він збирається розпочати відшкодовувати шкоду, однак на даний, час не має роботи та сам перебуває у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виплат як ВПО йому не вистачає на проживання, гідної роботи за спеціальністю найти не може, також хворіє на інфекційне захворювання Гепатит С, що потребує постійного придбання та вживання ліків, батьки пенсіонери, яким мені також необхідно допомагати. Вважає, що підстави для задоволення позову в повному об`ємі відсутні, в зв`язку з чим не заперечує проти задоволення позову в частині майнової шкоди повністю та частково моральної в сумі 3000 гривень.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що викладені відповідачем заперечення проти часткового задоволення позову задоволенню не піддягають. Зазначила, що доводи відповідача ОСОБА_9 , викладені ним у відзиві на позовну заяву не заслуговують на увагу, та свідчать про необхідність апеляційного оскарження вироку Глобинського районного суду Полтавської області щодо ОСОБА_10 у частині призначення йому кримінального покарання та хибного застосування до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнення від покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вважає, що ОСОБА_11 свідомо увів Глобинський районний суд Полтавської області в оману та впевнив у своєму розкаянні та визнанні вини. Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідач визнає її лише на суму 3 000 гривень, що є надто мізерною сумою і виглядає як знущання над нею та її почуттями, емоційними переживаннями, чітко описаними у позовній заяві, спрямованій до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. Вважає, що справедливо та законно, що ОСОБА_11 повинен нести цивільно-правову відповідальність одноособово, не спираючись на якусь невідому особу, яка ніби заплатила ОСОБА_12 за злочинні послуги лише 1000 гривень, ніхто не забороняє ОСОБА_11 працювати і заробляти на своє життя чесно, не обманюючи людей і не наносячи їм шкоди. Посилання на наявність неповнолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , теж є недоречним, оскільки у дитини крім батька є мати ОСОБА_14 , яка теж зобов`язана утримувати та забезпечувати свою доньку. Не може бути також прикриттям неспроможності відшкодувати завдані злочином збитки наявність батьків ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Більш того, його батьки пенсіонери, тому отримують пенсію. Вона теж пенсіонер, і теж живе на одну пенсію,

оскільки в силу віку працювати уже не може. Незважаючи на це, вона мала заощадження, які хотіла витратити на себе, для свого здоров`я, однак ОСОБА_17 позбавив цієї можливості. Захворювання, яким страждає ОСОБА_17 також не перешкоджає йому працювати і отримувати дохід, як це роблять більшість громадян України, кожен з яких у тій чи іншій мірі хворіє і потребує лікування. 3 часу ухвалення Глобинським районним судом Полтавської області вироку минуло уже більше 3-х місяців, але жодної копійки на відшкодування збитків ОСОБА_4 їй не надав. Переконана, що ОСОБА_4 і в подальшому не відшкодовував би збитки, якби вона не заявила цивільний позов до останнього. Тому ані щирого каяття, ані визнання вини у його поведінці відсутні. Відповідь на позовну заяву лише підтверджує і впевнює її в тому, що ОСОБА_4 не усвідомлює всю глибину її емоційних страждань та переживань, які вона перенесла, в той день коли ОСОБА_18 вчинив відносно неї такий зухвалий і страшний по своїй суті злочин. Вона повірила, що її донька дійсно потрапила в ДТП та конче потребує допомоги, тому всі гроші віддала ОСОБА_4 . Просила задовольнити заявлений цивільний позов у повному обсязі.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому просив врахувати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Також зазначив, що є судимою особою і тому важко знайти офіційну роботу, має незадовільний стан здоров`я і тому важка фізична робота йому протипоказана. Він сприяв органу досудового розслідування і надавав всю необхідну і відому інформацію стосовно невстановленої слідством особи, суд прийняв його каяття, вирок є законним і справедливим, потерпіла вирок не оскаржувала.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Тимохіна Л.С. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити повністю, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача адвокат Стороженко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просила задовольнити позов частково, а саме щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в повному обсязі та моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Судом встановлено, що вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 14.06.2023 року, який набрав законної сили 17.07.2023 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. Застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, під час якого зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.с. 7-9).

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнана потерпілою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні нею не заявлявся.

Зазначеним вироком також встановлено, що ОСОБА_4 , в невстановлений час вступив в злочинну змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, відносно якої було виділено матеріали в окреме провадження, яка виконувала роль представника медичного закладу та за допомогою телефонного дзвінка 14.01.2023 здійснила повідомлення потерпілій ОСОБА_3 , про те, що її донька ОСОБА_6 знаходиться у тяжкому стані після отримання тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та для проведення операції необхідна оплата у грошовому еквіваленті. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , 14.01.2023 близько 15.30 год. прибув до ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердив факт необхідності передачі грошових коштів до лікарської установи, чим ввів в оману потерпілу, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошових коштів

потерпілої, отримав від неї грошові кошти в сумі 30 000 грн. та 540 євро, що в перерахунку за курсом Національного банку України, станом на 14.01.2023 року становить 21 252 гривень 78 копійок. В подальшому ОСОБА_4 із грошовими коштами покинув місце скоєння злочину та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 51 252 гривень 78 копійок.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вирок Глобинського районного суду Полтавської області №527/719/23 від 14.06.2023р. є обов`язковим для суду в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Наведені положення цивільного законодавства повністю узгоджується з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, згідно з яким передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З матеріалів справи вбачається, що винними діями відповідача ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду ОСОБА_3 на суму 51252,78 грн., шкоду відповідачем не відшкодовано.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 51252,78 грн.

Вирішуючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги обсяг душевних й психічних страждань, які перенесла позивачка ОСОБА_3 від дій відповідача, оскільки судом установлено, що неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача також завдано потерпілій (позивачці) немайнових втрат. Спричинена неправомірними діями відповідача моральна шкода полягає у хвилюванні за доньку, страх за її життя та здоров`я, крім того, через такі дії відповідача позивачка втратила свої заощадження, була змушена докладати зусиль для відновлення свого попереднього стану.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачці.

Зважаючи на викладене, виходячи з принципів справедливості, виваженості та розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10,76, 81, 206, 263-265, ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суму в розмірі 51252,78 грн. та на відшкодування завданої моральної шкоди суму в розмірі 10000,00 грн., а всього стягнути 61252 (шістдесят одну тисячу двісті п`ятдесят дві) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Суддя: О. М. Дністрян