Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7123/23
Номер провадження2-о/711/198/23
РІШЕННЯ
12 жовтня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: в складі: головуючого судді Демчика Р.В., при секретарі Кофановій А.О., за участі заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-
05.10.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 .
Заяву обґрунтовує тим, що вона, її донька, чоловік, мати та батько ОСОБА_2 , проживають разом у квартирі АДРЕСА_1 .
Під час спільного проживання ОСОБА_2 постійно висловлюється нецензурно, вчиняє психологічне насильство щодо неї, чоловіка та матері.
Знімав на камеру смартфона її доньку, хоча остання такої згоди не надавала, вчиняв економічне насильство (викидав речі, викладав речі, виламав міжкімнатні двері), вчиняв фізичне насильство (тягав за волосся, наносив удари ногою в живіт, кидався на неї з ножем, зламав їй носа), внаслідок чого вона викликала поліцію
ОСОБА_2 постійно провокує та вчиняє сімейні сварки, висловлює претензії, постійно звертається до поліції з різними заявами, його поведінка є неадекватною та агресивною, у зв`язку з чим її родина постійно перебуває у стресовому стані.
Відносно ОСОБА_2 працівниками поліції складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. За результатами розгляду справи №711/4575/23) на нього накладено штраф. Відносно кривдника працівниками поліції видано терміновий заборонний припис від 30.08.2023 року серія АА №356505.
Просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань не менше 15 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та її сім`ї (доньки, чоловіка, мати), навчання доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (школа №33, адреса: АДРЕСА_3 ); заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 та її сім`єю (донькою, чоловіком, матір`ю) через засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.10.2023 року призначений розгляд справи в порядку окремого провадження.
В судовому засіданні заявниця підтримала заяву про видачу обмежувального припису, просила її задовольнити.
ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що він не вчиняє будь-якого насильства стосовно заявниці.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Відповідно до п. 3, 4, 14,17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).
Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Відповідно до ч. 3, 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
У порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 фізичного, психологічного або економічного насильства стосовно неї та її родини, а також ризиків настання насильства у майбутньому.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 . Сторони проживають в квартирі АДРЕСА_1 .
З доданої до заяви про видачу обмежувального припису постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.
Разом з тим, постановою Черкаського апеляційного суду від 25.09.2023 року скасовано постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження у справі закрите, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З наданого заявницею та дослідженого в судовому засіданні відеозапису не вбачається що ОСОБА_2 вчиняє будь-яке насильство стосовно заявниці та її родини.
Також суд звертає увагу на те, що заявницю надано виписний епікріз, з якого вбачається, що батько заявниці наніс їй удар дошкою по обличчю, внаслідок чого був пошкоджений її ніс. Разом з тим, суд враховує, що вказана подія відбулася 02.06.2016 року, а з заявою про видачу обмежувального припису була подана до суду 05.10.2023 року
Таким чином не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і існування ризиків, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.
Окрім того, судом встановлено, що заявниця 30.08.2023 року зверталася до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, але постанова суду, яка прийнята за наслідками такого звернення до матеріалів справи не надана.
Такі висновки містяться у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19, в якій Верховний Суд зазначив, що, виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог (факт внесення до ЄРДР заяв), не вказують безумовно на вчинення іншою особою навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.
Такі ж висновки викладені у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, в якій Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову у видачі обмежувального припису, погодився із висновками судів, які відхилили як доказ вчинення насильства щодо заявника та їх малолітніх дітей доводи про наявність кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненнями заявника, оскільки наявність таких відомостей не є доказом вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень.
За таких обставин заява ОСОБА_1 не може бути задоволена через відсутність достатніх доказів застосування ОСОБА_2 до неї психологічного насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268, 315, 319, 305-6 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 17.10.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик