Єдиний унікальний номер №333/6021/22
Номер провадження №2/333/872/23
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна, Товарна біржа «Універсальна біржа «Хортиця» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер гр. ОСОБА_4 , батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить 31/50 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві приватної власності відповідно до Договору №1533 купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Універсальною Біржею «Хортиця» 26.10.1994 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На вказане майно спадкодавець ОСОБА_4 залишив заповіт, за яким зазначену 31/50 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 він заповідав позивачу ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А. Вказану спадщину позивач прийняла у відповідності до ст.1269 ЦК України, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. 24.01.2022 року. Заведено спадкову справу № 25/2014.

23.11.2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 31/50 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 після померлого батька ОСОБА_4 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відповідно до ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Таким чином, у спадкодавця відсутній нотаріально посвідчений документ, який посвідчує право власності ОСОБА_4 на вказану частку житлового будинку.

Вказана обставина позбавляє можливості здійснити право на спадкування та отримати спадщину.

Частина житлового будинку була придбана батьком позивачки 26.10.1994 року. Придбана у ОСОБА_5 31/50 частка житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 була куплена за 55 000 000 карбованців, які продавець отримав до підписання договору. Відповідно до реєстраційного напису на вищевказаному договорі купівлі-продажу нерухомого майна, батько позивачки 26.10.1994 року зареєстрував даний договір на вищевказану частку житлового будинку в ЗМБТІ.

ОСОБА_5 звільнила 31/50 частки житлового будинку та передала ключі від будинку та передала ключі від будинку, також ОСОБА_5 забрала усі речі та передала зазначену частку будинку, натомість батько позивачки до підписання договору виплатив всю суму 55 000000 карбованців, ні зауважень, на заперечень у ОСОБА_5 не виникло, ані після укладення договору купівлі-продажу, ані до теперішнього часу.

Домовившись щодо всіх істотних умов договору, та здійснив повне виконання умов договору, сторонами зазначений договір купівлі-продажу спірної частки житлового будинку нотаріально посвідчено не було, так як на момент його укладання відповідно до ст.15 ЗУ від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» вказаний договір нотаріальному посвідченню не підлягав.

Продавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 90 років. Тобто на даний час нотаріально посвідчити договір неможливо.

На підставі викладеного позивач просила ухвалити рішення, яким визнати Договір №1533 купівлі-продажу нерухомості зареєстрований Універсальною Біржею «Хортиця» 26.10.1994 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 26.10.1994 року в реєстрову книгу № 3 за реєстровим номером 478 дійним.

Визнати за нею право власності в порядку спадкування на 31/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з?явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з?явилась, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з?явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. у судове засідання не з?явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи Товарної біржі «Універсальна біржа «Хортиця» до судового засідання не з?явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Судом установлені, такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з договору купівлі-продажу нерухомості № 1533 від 26.10.1994 року зареєстрованого Товарною біржею «Хортиця», 31/50 частка жилого будинку АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності батьку позивачки ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, серії НОМЕР_2 виданого 23.08.2021 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №2042.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 31/50 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві приватної власності відповідно до Договору №1533 купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Універсальною Біржею «Хортиця» 26.10.1994 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На вказане майно спадкодавець ОСОБА_4 залишив заповіт, за яким зазначену 31/50 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 він заповідав позивачу ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А. Зареєстровано в реєстрі за №672.

24.01.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С.

Заведено спадкову справу №25/2014.

23.11.2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 23.11.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Спірідоновою М.А. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 14.05.2015 року зареєстрованому в реєстрі за №672 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , який проживав за адресою АДРЕСА_2 .

Так, судом встановлено, що 26.10.1994 року між ОСОБА_5 , з однієї сторони, та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, за яким ОСОБА_4 прийняв у власність 31/50 частки жилого будинку АДРЕСА_1 .

Договір був укладений та зареєстрований Універсальною Біржею «Хортиця» в Журналі реєстраційних біржових угод з нерухомості» за №1533. Однак, в супереч вимогам ст. 227 ЦК України, яка була чинною на той час, договір нотаріально не посвідчений.

Право власності ОСОБА_4 на вказану квартиру було зареєстровано ТОВ Запорізьке Міжміським бюро технічної інвентаризації 26.10.1994 року за реєстровим номером №478.

Відповідно до норм діючого на момент укладання договору купівлі-продажу цивільного законодавства, а саме ст. 227 ЦК України (1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Статтею 47 ЦК України (1963р.) визначено, що суд має право визнати угоду дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди.

Враховуючи, що сторони договору повністю виконали умови договору купівлі-продажу нерухомості, що вимагає нотаріального посвідчення, зареєстрували його на товарній біржі, зареєстрували право власності в ЗМБТІ, здійснили фактично купівлю-продаж нерухомого майна, претензій до продавців не було - суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним відповідно до ст.47 ЦК України (1963р.).

Що стосується позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на житлове приміщення в порядку спадкування за заповітом, то суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст.57,58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

На час укладання договору купівлі-продажу частини будинку сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали.

За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на законних підставах набув право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті останнього, з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту, а позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Згідно роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України№7від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.

Таким чином,при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів,чим може бути визнання права,відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76,8189,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Визнати договір №1533 купівлі-продажу нерухомості, зареєстрований Універсальною Біржею «Хортиця» 26.10.1994 року, реєстраційний номер №1533, зареєстрованим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 26.10.1994 року за реєстровим номером 478 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 31/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Ю.Р. Піх