РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря Лавріненко Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН", із участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОУФІНГОУ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.05.2023 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який був вчинений 21.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрований в реєстрі за №20948 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості в розмірі 8108,75 грн за кредитним договором №/189831 укладеним 23.12.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ГОУФІНГОУ"; та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати у розмірі 3073,60 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що 21.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено оспорюваний виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №20948 щодо стягнення з неї на користь відповідача ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості в розмірі 6708,75 грн, де зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за кредитним договором №/189831 від 23.12.2019 року, укладеним між позивачем та ТОВ "ГОУФІНГОУ", правонаступником прав та обов`язків якого є відповідач. За виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 23.12.2019 року до 19.08.2021 року, сума заборгованості 6708,75 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500 грн та простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 4208,75 грн. Крім того, за вчинення даного виконавчого напису нотаріусом отримано плату з відповідача в розмірі 1400 грн, відповідно загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача становить 8108,75 грн. Ввказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В., про що вона дізналася у листопаді 2022 року, коли було заблоковано її банківський рахунок в АТ "РайффайзенБанк". Після цього вона звернулася до приватного виконавця із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу, який повідомив боржника, що до припинення або скасування воєнного стану в Україні жодних заходів примусового характеру за виконавчим провадженням здійснюватись не буде. Однак, в травні 2023 року приватним виконавцем було порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та заблоковано усі її банківські рахунки. Зазначила, що укладений між стягувачем та позивачем кредитний договір від 23.12.2019 року №/189831, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому вважає наявність підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зауважила, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, яка набула законної сили, визнано незаконною і нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Разом з тим, документи, які підтверджують безспірність заборгованості відповідачем нотаріусу не надані, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як основної суми боргу, так і строкова та прострочена заборгованість по відсоткам, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені. Крім того, вона взагалі не оформлювала вищезазначеного кредитного договору, так як під час його оформлення, яке було здійснено онлайн (що вбачається з кредитного договору) вона не використовувала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оскільки ще 03.06.2019 року отримала паспорт громадянина України у формі ID-картки, а паспортну книжку здала до відділу міграційної служби України (0518). Вона переконана, що даний кредит оформив на її ім`я свідомо її колишній чоловік ОСОБА_2 , вчинивши шахрайські дії, скориставшись копією її паспорту, яка залишилась у його розпорядженні. За наведених обставин вона була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою (а.с.1-4).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання та повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 01.08.2023 року призначено дану справу до судового розгляду по суті.

На початку судового засідання позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задоволити, надалі заявила клопотання щодо проводення розгляду справи без її участі.

Представник відповідача ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" та треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В., представники ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" за їх викликом в судове засідання не з`явились, будь-яких причин своєї неявки не повідомили, відзиву та пояснень відповідно не представили, що втім не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, судом встановлено такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорта у формі ID-картки (а.с.6) позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та цей паспорт їй був виданий 03.06.2019 року відділом міграційної служби України (0518).

З копії заяви про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2022 року (а.с.8) та постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2022 року (а.с.7) вбачається, що директор ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" звертався до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису по кредитному договору №/189831 від 23.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості за кредитним договором в розмірі 6708,75 грн та суму витрат, що сплачені за вчинення виконавчого напису в розмірі 1400 грн, та приватний виконавець Турський О.В. своєю постановою від 13.07.2022 року відкрив виконавче провадження №69401532 про примусове виконання зазначеного виконавчого напису.

З копії оспорюваного виконавчого напису від 21.12.2021 року (а.с.9) вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за договором №/189831 від 23.12.2019 року, укладеним між останньою та ТОВ "ГОУФІНГОУ", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу від 31.05.2021 року №1-31/05/2021 є ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" та правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу від 03.06.2021 року №1-03/06/2021 є ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН". Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.12.2019 року до 19.08.2021 року. Сума заборгованості складає 6708,75 грн, в тому числі прострочена заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 4208,75 грн; за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача в розмірі 1400 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника, складає 8108,75 грн.

Відповідно до умов розділу 1 договору №/189831 від 23.12.2019 року, укладеного між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ОСОБА_1 , вказаним товариством надано кредит позичальнику в сумі 2500 грн строком на 30 днів з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 675,25% річних від суми кредиту з розрахунку 1,85% на добу. Додатком №1 до даного договору сторонами також погоджено графік розрахунків та узгоджено, що сукупна вартість кредиту становить 3887,50 грн і включає: проценти за користування кредитом 1387,50 грн та суму кредиту 2500 грн. Дані кредитний договір та додаток до нього не містять відомостей щодо їх нотаріального посвідчення (а.с.10-12).

Згідно копій постанов від 13.07.2022 року про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.13,14) приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. в межах зазначеного вище виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 суми основної винагороди приватного виконавця в розмірі 810,88 грн. та мінімальних витрат виконавчого провадження на організацію і проведення виконавчих дій в розмірі 655 грн.

З копії постанови про арешт коштів боржника від 19.08.2022 року (а.с.15) вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. в межах зазначеного вище виконавчого провадження винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Відповідно до вимог ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до приписів ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідний порядок вчинення виконавчих написів передбачений главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі Порядку).

Згідно п.3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу II Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

З урахуванням того, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, й постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ КБ "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.01.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", та у відповідності до ст.129-1 Конституції України, якою визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, виключний Перелік документів не передбачає вчинення виконавчого напису нотаріусом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, у тому числі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Також пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року в справі №761/825/20.

Так, правочини, на підставі яких нотаріусом вчинений оспорюваний виконавчий напис від 21.12.2021 року, а саме договір про надання фінансового кредиту від 23.12.2019 року №/189831 та додаток №1 від 23.12.2019 року до нього не є заздалегідь посвідченими нотаріально, обставини чого не передбачають можливості одержання на підставі них виконавчого напису нотаріуса.

Окрім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 заборгованості в сумі 8108,75 грн, визначеної у виконавчому написі від 21.12.2021 року обумовлена обставинами того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, окрім того також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Суд визнає обгрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 в частині заперечення нею безспірності заборгованості, вказаної до стягнення на користь відповідача в оспорюваному виконавчому написі, оскільки, зокрема, вказаний у ньому період стягнення заборгованості з 23.12.2019 року до 19.08.2021 року вочевидь перевищує строк наданого до 21.01.2020 року відповідного кредиту, а також прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 4208,75 грн, що сукупно врахована до загальної суми заборгованості у виконавчому написі, кратно перевищує визначену дотатком №1 до кредитного договору суму нарахованих процентів за користування кредитів у розмірі 1387,50 грн, тоді як будь-яких додаткових об`єктивних відомостей, на підставі яких визначено нотаріусом саме вказані у виконавчому написі кінцевий строк періоду стягнення та розмір простроченої заборгованості за відсотками. При цьому такими відомостями не підлягають врахуванню щодо безспірності вказаних обставин додатково вказані у виконавчому написі договори про відступлення прав вимоги, оскільки участь у цих правочинах із власним волевивленням безпосередньо боржника не є безсумнівною.

Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису від 21.12.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення нотаріусом, у зв`язку з чим даний виконавчий напис не підлягає виконанню, що становить належне обгрунтування заявлених позовних вимог.

Укладений між позивачем та кредитодавцем кредитний договір від 23.12.2019 року №/189831, на підставі якого нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис від 21.12.2021 року, не має застереження щодо нотаріального посвідчення вказаного правочину, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року в справі №172/1652/18.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру грошових сум, які підлягають стягненню за виконавчим написом з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН", а надто не пересвідчився у тому, що наданий для вчинення виконавчого напису кредитний договір є нотаріально посвідченим, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з цих підстав підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд визнає необгрунтованими доводи позивача щодо не укладання нею кредитного договору, на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис, з підстав отримання заздалегідь паспорту громадянина України у формі ID-картки та не використання паспортної книжки, яку здала до певного відділу міграційної служби, а також стосовно її власної впевненості щодо оформлення даного кредиту на її ім`я колишнім її чоловіком з використанням ним копії її паспорту, оскільки жодних належних та допустимих доказів цих обставин стороною позивача суду не представлено.

З урахуванням ухвалення рішення суду в інтересах позивача щодо заявлених позовних вимог відповідно до положень ст.141 ЦПК України, пропоційно задоволеним позовним вимогам документально підтверджені судові витрати позивача із сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (а.с.5) підлягають стягненню на її користь з відповідача в справі.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, 4 ст.137 ЦПК України).

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року в справі 820/479/18.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правової допомоги від 16.05.2023 року (а.с.18-19), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи (а.с.20), акт приймання-передачі наданих послуг від 17.05.2023 року (а.с.22), квитанцію від 16.05.2023 року (а.с.21).

Враховуючи надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею витрат на отримання правничої допомоги адвоката у сумі 2000 грн, суд доходить висновку про необхідність їх компенсації шляхом стягнення з відповідача ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" на користь позивача ОСОБА_1 у вказаному сплаченому розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 15, 18 ЦК України, ст.34, 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст.12, 13, 76-80, 81, 82, 83, 95, 137, 141, 258, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати виконавчий напис від 21.12.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №20948, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості за кредитним договором від 23.12.2019 року №/189831 в загальній сумі 8108 гривень 75 копійок таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" (м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, 7, офіс 26, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 13.10.2023 року.

Суддя Вернік В.М.