УХВАЛА

26 жовтня 2023 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Мирошниченко Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , а також зобов`язати ОСОБА_2 й ОСОБА_3 звільнити квартиру та передати йому ключі від вхідних дверей. Покликається на те, що квартира на праві спільної сумісної власності належить йому, його померлій матері та ОСОБА_4 , який без його відома вселив до квартири ОСОБА_5 . Має намір подати до суду позов про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом частин першою статті 150 ЦПК України встановлення обов`язку вчинити певні дії, як спосіб забезпечення позову, можливе лише у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Водночас частиною десятою цієї статті заборонено вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як убачається з розглядуваної заяви, заявник має намір подати до суду позов про усунення перешкод у користуванні квартирою, до якої майбутній відповідач без його згоди вселив сторонніх осіб. Тож очевидно, що предметом такого позову буде вимога про звільнення квартири від осіб, які безпідставно займають житлове приміщення, а отже за змістом заявлений спосіб забезпечення позову є тотожним задоволенню позовної вимозги.

Щодо арешту квартири суд виходить з розуміння того, що за своєю сутністю арешт майна є накладанням заборони на право розпоряджатися ним з метою збереження майна, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації, а отже заявник зобов`язаний довести наявність ризику знищення або пошкодження майна, яке є предметом спору, чого у цьому випадку не сталося.

Відповідно до частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Згідно з нормами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 58 цього Закону передбачено, що майно, на яке накладено арешт, крім майна передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Таким чином, арешт квартири за своїм змістом жодним чином не спроможний забезпечити позов про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення осіб, які в ній, за твердження заявника, безпідставно проживають. Тобто в цьому випадку відсутнє належне обґрунтування взаємозв`язку обраного способу забезпечення позову та позовних вимог, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні цієї заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-153, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Юрій Мирошниченко