провадження № 2/389/392/23
Р І Ш Е Н Н Я

заочне

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у місті Знам`янка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду і просить винести рішення, яким визнати за позивачем право власності на земельні ділянки кадастровий номер :02:00:1169 та :02:00:1148.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що її сестра ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті вона володіла на праві приватної власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:00:1169 площею 3,04 га, розташовану на території Суботцівської сільської ради, отримала відповідно до розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 30 червня 2004 року №218-р. Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:00:1148 площею 3,12 га, розташовану на території Суботцівської сільської ради, отримала на підставі рішення Суботцівської сільської ради від 25 січня 2001 року № 156.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла свої земельні ділянки відповідачу ОСОБА_2 . Останній прийняв спадщину в установленому законом порядку та подав до нотаріуса заяву про її прийняття. Разом з тим, після прийняття спадщини та до від`їзду на своє постійне місце проживання до російської федерації ОСОБА_2 забажав продати земельні ділянки, через обов`язок відчужити земельні ділянки протягом року, бо він є іноземцем.

Таким чином позивач домовилася із ОСОБА_2 про купівлю в нього земельних ділянко з кадастровим номером :02:00:1169 площею 3,04 га розташовану на території Суботцівської сільської ради, та з кадастровим номером :02:00:1148 площею 3,12 га розташовану на території Суботцівської сільської ради. На виконання домовленості позивач сплатила відповідачу 6000 (шість тисяч) доларів США, та прийняла вказані земельні ділянки. Відповідач зобов`язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу земельних ділянок після зняття мораторію на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Однак, існування такої обставини, як збройна агресія російської федерації проти України, виключає будь-яку можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельних ділянок, так як продавець є громадянином російської федерації, правові відносини з якою є неможливими та на даний час не регулюються законодавчо.

Враховуючи викладене позивач вважає, що набув право власності на спірні земельні ділянки з моменту сплати всієї суми за вказані вище земельні ділянки, досягнення та виконання всіх усних домовленостей стосовно купівлі-продажу.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно.

Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

ОСОБА_1 домовилася із ОСОБА_2 про купівлю земельних ділянок з кадастровими номерами :02:00:1169 та :02:00:1148. На досягнення домовленості ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) доларів США в рахунок продажу земельних ділянок, про що написав розписку 15 травня 2019 року. Вказав, що через необхідність виїзду до свого місця проживання в російську федерацію не має можливості оформити права на спадщину та зобов`язується після сплину шести місяців після смерті спадкодавця, але не більше ніж до 31 серпня 2021 року нотаріально оформити договір відчуження земельних ділянок.

Відповідно до державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії КР №095168 виданий Знам`янською районною державною адміністрацією 12.12.2005, ОСОБА_3 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:00:1169 площею 3,04 га розташована на території Суботцівської сільської ради, відповідно до розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 30 червня 2004 року №218-р.

Відповідно до державного акту про право приватної власності на землю І-КР №002810 виданий сільським головою 04 квітня 2001 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:00:1148 площею 3,12 га розташована на території Суботцівської сільської ради, на підставі рішення Суботцівської сільської ради від 25 січня 2001 року № 156.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2014 року встановлений факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-КР №002810, виданий Знам`янською районною державною адміністрацією та зареєстрований 04.04.2001 року за №822, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:114, площею 3,12 гектарів, яка знаходиться на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області 18 січня 2019 року складено відповідний актовий запис №4.

Відповідно до наданої копії спадкової справи №105/2019 заведеної Знам`янської районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син спадкодавця ОСОБА_2 , свідоцтва про право на спадщину не отримував. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Заповітом від 12 вересня 2002 року ОСОБА_3 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_2 . Відповідно до паспорту № НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином російської федерації, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину за заповітом прийняв її син ОСОБА_2 , якому, відповідно до ст. 1269 ЦК України, належить спадщина з часу її відкриття, однак за видачею свідоцтва про право на спадщину не звернувся.

За умови наявності у відносинах спадкування іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Крім норм Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись нормами міжнародних договорів.

Таким міжнародним договором була Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно з ч.3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Згідно з ч.4 статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

1 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». 22 грудня 2022 року Закон опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року Закон набрав чинності.

За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 року.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК).

Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК).

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 р. зазначеним законом скасована.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК).

Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Позивачем доведено існування таких обставин, тому що перебування відповідача, як громадянина російської федерації, за місцем свого постійного проживання та відмова продавця в період строку домовленості нотаріального посвідчення договору здійснити дії для такого посвідчення до 31 серпня 2021 року, виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Враховуючи, що відповідач не здійснив жодних дій для такого оформлення, хоча отримав кошти, а також зважаючи на збройну агресію російської федерації проти України, суд вважає відповідач свідомо ухиляється він нотаріального посвідчення договору.

Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку з ухиленням продавця, суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 263, 265, 273, 280-288, 354 ЦПК України, суд,

УХ В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:00:1169 площею 3,04 га розташовану на території Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:00:1148 площею 3,12 га розташовану на території Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий 16 січня 1997 року Знам`янським МРВ УМВС України в Кіровоградській області.

Відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 російська федерація.

Суддя В.В.Український