ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/188/20

Провадження № 22-ц/4820/37/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: прокурор Веселовська О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року та рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року (суддя Бондар О.О.) за позовом Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Форк» про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року Заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся в суд із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд», треті особи: ОСОБА_2 , ТОВ «Форк» про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, поновлення запису про державну реєстрацію земельної ділянки, скасування записів про державну реєстрацію прав.

В обґрунтування позову прокурор зазначив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 №22-20480-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:003:0484 для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу 21 жовтня 2017 року державним реєстратором зареєстровано право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 продав спірну земельну ділянку ТОВ «Форк», яке включило її до складу об`єднаної земельної ділянки площею 76 га, кадастровий номер :02:003:0528.

14 грудня 2017 року ТОВ «Форк» відчужило об`єднану земельну ділянку ОСОБА_2 .

За заявою ОСОБА_2 вказана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки: з кадастровим номером :02:003:0536, площею 74 га, та кадастровим номером :02:003:0537, площею 2 га.

На підставі акта приймання-передачі майна від 13.03.2018 року ОСОБА_2 внесла до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест», земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0536 та :02:003:0537.

На даний час земельні ділянки кадастровий номер :02:003:0536 та :02:003:0537 на підставі договору оренди землі від 20.03.2018 року перебувають в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд».

Разом з тим, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 24.04.2018 №10-14274/15-17-сг отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :07:007:0033, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Світильнівської сільської ради Броварського району Київської області.

Зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

Так як ОСОБА_1 не мав права на отримання зазначеної земельної ділянки у власність, то у подальшому земельна ділянка ним була відчужена поза волею її власника - держави, а тому на підставі статі 388 ЦК України власник має право витребувати це майно у її набувача ТОВ «Зарус-Інвест».

Враховуючи наявність орендних відносин між ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд», без припинення права оренди ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на спірну земельну ділянку неможливо повернути земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0484 у власність держави.

З урахуванням заяви про зміну предмету спору, прокурор просив:

- визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року №22-20480-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2 га, (кадастровий номер :02:003:0484) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області;

- витребувати у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0484, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської (Китайгородської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 13.10.2017 №22-20480-СГ ОСОБА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року провадження в справі в частині позовних вимог Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0484, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської (Китайгородської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 13.10.2017 №22-20480-СГ ОСОБА_1 закрито; повернуто Хмельницькій обласній прокуратурі з державного бюджету судовий збір в сумі 1921 грн.

Закриваючи провадження в частині вимог позивача про витребування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив із того, що спір у цій частині позовних вимог є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, встановлення іншого речового права на таке майно (оренди). Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині таких позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року позов в іншій частині вимог задоволено частково: визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року №22-20480-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2 га, (кадастровий номер :02:003:0484) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір в сумі по 960 грн.50 коп. з кожного; повернуто Хмельницькій обласні прокуратурі з державного бюджету судовий збір в сумі 3842 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га більше одного разу, то наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року за №22-20480-СГ, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер: :02:003:0484) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населених пунктів Китайгородської сільської ради підлягає визнанню недійсним.

В апеляційній скарзі Заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09.06.2022 року та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначав, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не вирішив по суті позовну вимогу позивача про витребування спірної земельної ділянки та не навів у мотивувальній частині рішення жодних обґрунтувань та мотивів з цього приводу. Суд обмежився посиланням про врахування ухвали суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про витребування земельної ділянки, яка винесена судом того самого дня, 09.06.2022 року. В ухвалі суду від 09.06.2022 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про витребування земельної ділянки суд першої інстанції, без наведення правових обґрунтувань, лише формально посилаючись на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.05.2022 року у справі №676/7424/19, зазначив, що розгляд даної справи в частині позовних вимог про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко» спірної земельної ділянки на користь держави за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства. Однак, такий висновок, на думку апелянта, зроблено судом виходячи лише з оцінки суб`єктного складу сторін у спорі, без оцінки усіх необхідних критеріїв розмежування судової юрисдикції: предмета спору, характеру та природи матеріальних правовідносин, без дотримання принципу юридичної визначеності, повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справи, що в свою чергу негативно впливає на ефективність захисту порушеного права. Позивач обрав єдиний можливий, законний та ефективний спосіб захисту, і вимоги про визнання недійсним наказу про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки та витребування у державну власність такої земельної ділянки обґрунтовано підлягають розгляду в одному суді, вони всі є ефективним способом захисту та взаємопов`язані між собою і тому з метою ефективного захисту інтересів держави їх необхідно розглядати разом.

В судовому засіданні прокурор Веселовська О.П. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що наказом Держгеокадастру від 13 жовтня 2017 року №22-20480-СГ затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:003:0484, яка розташована за межами населених пунктів Китайгородської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного наказу 21 жовтня 2017 року Комунальним підприємством «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області зареєстровано право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 22961618).

24 жовтня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, індексний номер рішення 37766995, право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за ТОВ «Форк», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У подальшому земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0484 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0528 площею 76,00 га.

За договором купівлі-продажу від 14 грудня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. (серія та номер 4921), ТОВ «Форк» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0528 ОСОБА_2 (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23947361).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0528 була поділена та утворено земельну ділянку площею 74 га кадастровий номер :02:003:0536 та земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер :02:003:0537.

27 грудня 2017 року державним реєстратором КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Панасюк Н.К. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок кадастровий номер :02:003:0536 та :02:003:0537.

13 березня 2018 року на підставі акта-приймання-передачі майна ОСОБА_2 внесла до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» земельні ділянки кадастровий номер :02:003:0536 та :02:003:0537, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Панасюк Н.К. від 17.03.2018 року, індексні номери 40166892 та 40167712 відповідно номери записів про право власності 25294361 та 25294656, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційні довідки: №194602096 від 23.12.2019 року та 194630878 від 24.12.219 року.

20 березня 2018 року ТОВ «Агро-Еко-Граунд» і ТОВ «Зарус-Інвест» уклали договір оренди землі, за умовами якого останнє передало ТОВ «Агро-Еко-Граунд» земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0536 та :02:003:0537 у платне користування строком на 7 років.

На підставі цього договору 16 березня 2018 року Комунальне підприємство «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області зареєструвало право ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0536 та :02:003:0537 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номери запису про інше речове право 25374977 та 25375175 відповідно).

Ще до зазначених подій ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність від 09.08.2017 року, №10-14274/15-17-сг отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :07:007:0033 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Світильнівської сільської ради Броварського району Київської області.

Щодо наказу Держгеокадастру, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Предметом спору в цій справі є, зокрема, визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року №22-20480-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2 га, (кадастровий номер :02:003:0484) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

На думку прокурора, вказаний наказ підлягає визнанню недійсним оскільки відповідач ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га більше одного разу.

Апеляційний суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання недійсним наказу Держгеокадастру не може призвести і не призведе до захисту або відновлення порушеного речового права держави (у разі його наявності), зокрема повернення у володіння або користування спірної земельної ділянки.

Серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173).

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86, 94), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 (пункт 46) та № 911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункти 42-43, 47, 49).

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

У справі, що переглядається, задоволення позовних вимог Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави, про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року №22-20480-СГ не призведе до поновлення прав держави, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту, тобто повторного звернення до суду.

Виходячи з обставин цієї справи, належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо власник був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав.

Обрання прокурором неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду в частині позовних вимог про визнання недійсним наказу Держгеокадастру не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, отже рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про визнання недійсним наказу.

Щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави земельної ділянки.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Тож розмежування компетенції судів з розгляду спорів здійснюється відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір у цій справі у частині вимог до ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» про витребування майна у порядку цивільного судочинства, та закриваючи провадження у цій частині вимог прокурора, врахував, що предметом позову у цій справі є, зокрема, вимоги прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про витребування нерухомого майна із незаконного володіння юридичних осіб: ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд». Тобто учасниками спору є держава, від імені якої звернулася відповідна прокуратура, та приватні юридичні особи.

Отже, спір у справі в частині вимог про витребування спірного нерухомого майна у відповідачів юридичних осіб на користь держави підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2023 у справі № 676/7428/19.

Таким чином, висновок суду першої інстанції в ухвалі суду від 09.06.2022 року, що позовні вимоги прокурора про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки за суб`єктним складом підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, що виключає можливість розгляду цієї справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства є правильним та відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу у цій частині без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розподіл, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні позовної вимоги прокурора про визнання недійсним наказу відмовлено, рішення суду першої інстанції про стягнення судового збору з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури по 960,50 грн. з кожного підлягає зміні, понесені позивачем в цій частині позовних вимог судові витрати слід покласти на прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року залишити без змін.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в частині вимог про визнання недійсним наказу відмовити, змінити в цій частині розподіл судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк