ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7242/23 Справа № 209/2751/22 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 , з 08 травня 2009 року. Від шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя з відповідачем не склалось, позивач зазначає, що вони часто сварились та припинили сімейні відносини, проживали окремо один від одного, не вели спільного господарства і не мали загального бюджету.

У 2014 році рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після народження дитини, відповідач не цікавився її життям, не приймав та не приймає участі у житті дитини, у її вихованні та матеріальному забезпеченні, його зовсім не цікавлять потреби та інтереси дитини. Відповідач жодного разу не прийшов відвідати доньку, жодного разу не поцікавився її життям та розвитком.

Позивач зазначає, що коли дитині виповнилось 6 років, відповідач зустрів її та забрав до себе на вихідний. Дане побачення було у вигляді прогулянки з керуванням транспортного засобу з дитиною в салоні в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП України.

У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки, а його відношення до своїх батьківських обов`язків виключає його участь у житті неповнолітньої дитини, позивач вважає, що ОСОБА_2 , який веде сумнівний спосіб життя, має заборгованість з аліментів на утримання дитини, може бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Згідно довідки №108 від 28.10.2022р., виданої ОСОБА_1 , вона «дійсно одна виховує доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За період навчання дівчини з 2015 по 2017 роки у комунальному закладі «Гімназія №12» Кам`янської міської ради батько в закладі не з`являвся. З учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував».

Згідно довідки №147 від 28.10.2022р. про підтвердження навчання ОСОБА_3 , виданої у тому, що « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 8-А класі в комунальному закладі «Ліцей №22» Кам`янської міської ради». У довідці зазначено, що під час навчання дівчинки в закладі участь у її вихованні приймає мати, ОСОБА_1 . Вона відвідує батьківські збори та вирішує всі питання з приводу навчання ОСОБА_4 . Батько комунальний заклад не відвідує, на батьківські збори не приходить, участь у навчанні дівчинки не приймає.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дасть підстави для внесення відповідних відомостей в актовий запис про народження дитини № 650 від 07 вересня 2009 року, вчинений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про позбавлення батьківських прав відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, що видане 08 травня 2009 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 08 травня 2009 року, актовий запис №177. Після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується виданим 07 вересня 2009 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області свідоцтвом про народження, актовий запис № 650, матір`ю зазначена ОСОБА_8 (а.с.12).

Згідно рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано (а.с.14).

Згідно свідоцтва про шлюб, що видане 07 листопада 2017 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали шлюб 11 березня 2017 року, актовий запис №71. Після укладення шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 » (а.с.11).

Відповідно до акту №264 від 28 жовтня 2022 року про проживання без реєстрації, виданого Комунальним підприємством «Кам`янської міської ради «Добробут» вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , дійсно мешкають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина мешкає фактично без реєстрації з 2019 року по теперішній час (а.с.13).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05 липня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 . (а.с.19-20).

Згідно витягу №172812272 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.07.2019 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2019 року ОСОБА_1 (а.с.21).

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по аліментам у відношенні ОСОБА_2 , виданого Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відповідно до якого вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 01.11.2022 складає 32938,00 грн. (а.с.15).

В матеріалах справи міститься довідка №94 про підтвердження перебування ОСОБА_3 у ДНЗ № «Теремок» від 28.10.2022 року, видана Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №8 «ТЕРЕМОК» Кам`янської міської ради, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідувала комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №8 «Теремок» Кам`янської міської ради з 01.06.2012 по 31.08.2015 року. Під час перебування дитини у дошкільному закладі, участь у вихованні дитини приймала лише мати, ОСОБА_1 . Мати відвідувала всі батьківські збори та приймала активну участь у вихованні дівчинки. Батько дошкільний навчальний заклад не відвідував, батьківські збори не відвідував, участь у вихованні дівчинки не приймав (а.с.16).

В матеріалах справи міститься довідка №108 від 28.10.2022 року, видана Комунальним закладом «Гімназія №12» Кам`янської міської ради відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно одна виховує доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За період навчання дівчини з 2015 по 2017 роки у комунальному закладі «Гімназія №12» Кам`янської міської ради батько в закладі не з`являвся, з учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с.17).

В матеріалах справи міститься довідка №147 про підтвердження навчання ОСОБА_3 від 28.10.2022 року, видана Комунальним закладом «Ліцей №22» Кам`янської міської ради відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 8-А класі в комунальному закладі «Ліцей №22» Кам`янської міської ради. Під час навчання дівчинки в закладі участь у її вихованні приймає мати, ОСОБА_1 . Вона відвідує батьківські збори та вирішує всі питання з приводу навчання ОСОБА_4 . Батько комунальний заклад не відвідує, на батьківські збори не приходить, участь у навчанні дівчинки не приймає (а.с.18).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 11.04.2023 року № 8 вих.-20/205 щодо недоцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є недоцільним (а.с.41-42).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а також те, що з боку позивача не надано безперечних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, дійшов до висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пункті 16 Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року - зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, місцевим судом вірно враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачем не надано.

Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а посилання позивача щодо ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, ОСОБА_2 , заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтак апеляційний суд вважає, що родинний зв`язок між батьком і донькою можливо відновити, а тому не вбачається доведеності обставин необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо доводів позивача про несплату відповідачем аліментних платежів на утримання дитини, то суд врахував, що сама лише несплата відповідачем аліментів не є безумовною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки існують інші правові механізми впливу на платника аліментів в разі допущення ним порушень.

Недостатня участь батька у вихованні дитини не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела.

Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав, висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, свідчить про його інтерес до дочки. Брак спілкування між батьком та дочкою зумовлений неприязними стосунками колишнього подружжя, що не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх спільної дитини.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в апеляційних скаргах, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Що стосується судових витрат понесених апелянтами, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: