ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/1697/20 Номер провадження 22-ц/814/411/23Головуючий у 1-й інстанції Гаврилюк С.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар:Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Юлія Вікторівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Юлія Вікторівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , зазначивши третьою особою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Поддубну Ю. В., яку в подальшому уточнено, та в якій просить суд встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із бабусею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_2 , 03.12.2002, право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 зазначав , що він прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_3 ..

Так на момент смерті ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 , в якій позивач проживав разом з бабусею, тому що батьки позивача вели аморальний спосіб життя та зловживали алкогольними напоями. Наразі батьки позивача за рішенням Московського районного суду м. Харкова позбавлені батьківських прав. ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено на підставі постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у нього на спадкове майно відсутній правовстановлюючий документ, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

Із зустрічною позовною заявою до суду звернувся ОСОБА_1 . У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , як особою, що постійно проживала разом зі спадкодавцем на момент її смерті. В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 посилається на те, що 15.03.2013 він звільнився з місць позбавлення волі після відбуття покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2012 та почав проживати разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла і на час її смерті позивач за зустрічним позовом продовжував проживати разом з нею. У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана квартира, в якій проживали спадкодавець та ОСОБА_1 , який є єдиним спадкоємцем першої черги. Та з огляду на те, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем та протягом шестимісячного строку встановленого ст. 1270 ЦК України не подавав заяви про відмову від спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. 07.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Ахадової А. Ю., однак остання відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки з наданих документів вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 позивач за зустрічним позовом не був зареєстрований з померлою за однією адресою (том 2 а.с. 18-19).

Представник позивача, яка одночасно є представником відповідача за зустрічним позовом, - адвокат Кучінська І. С., уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити їх, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач, який одночасно є позивачем за зустрічним позовом, та його представник - адвокат Борисовець О. І., позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Юлія Вікторівна, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 разом із бабусею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн 81 коп.

Відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Поддубна Юлія Вікторівна, Харківська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Непогодившись із таким рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права . Апелянт вказує , що він є єдиним спадкоємцем першої черги. Крім того, скаржник зазначає, що факт його спільного проживання із спадкодавцем підтверджується матеріалами кримінального провадження та вироком, якими не було встановлено іншого його місця проживання.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 грудня 2021 року , та ухвалити нове , яким зустрічний позов задовольнити , та відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

Також рішення в апеляційному порядку рішення оскаржила Харківська міська рада . Скарга мотивована тим , що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права , обставини що мають значення для справи не є повністю доведеними , висновки суду в частині постійного проживання позивача за первісним позовом зі спадкодавцем не відповідають дійсним обставинам справи.

Скаржник посилається на те , що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позивач мав би звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до 13.11.2017 , проте звернувся 05.03.2020. Крім того скаржник посилається на невідповідність доказів, адже довідки що підтверджують проживання ОСОБА_2 за адресою спірної квартири не відповідають відомостям про місце реєстрації останнього , з яких вбачається що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Харківська міська рада просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 грудня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційні скарги до суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 07.08.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 (том 2 а.с. 21), що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № , сформованого 25.02.2020 (том 1 а.с. 9).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22.05.2018, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Отже позивач ОСОБА_2 є сином відповідача ОСОБА_1 та онуком ОСОБА_3 .. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , повторно виданого 26.02.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 7193 від 15.05.2017 (том 1 а.с. 10, 120).

Померлій на праві приватної власності належала квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 193, том 2 а.с. 23-24).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої з Реєстру територіальної громади міста Харкова, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а.с. 24).

Однак з довідки виданої адміністрацією Харківської загальноосвітньої школи № 56 Харківської міської ради Харківської області 28.02.2020, підписаної виконуючим обов`язки директора ХЗОШ № 56, вбачається, що адміністрація підтверджує факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час навчання в ХЗОШ № 56 постійно проживав разом з бабусею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 до моменту смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с. 18, 124).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на вказану вище квартиру.

Відповідач ОСОБА_1 у 2018 році звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ахадової А. Ю. , якою йому було роз`яснено щодо пропуску ним строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 (том 2 а.с. 28).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та на підставі заяви ОСОБА_2 від 05 березня 2020 року (том 1 а.с. 11, 12, 119) приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поддубною Ю. В. 05.03.2020 заведено Спадкову справу № 65636933 (том 1 а.с. 13).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 59723137 та (заповіти/ спадкові договори) за № 59723136, наданих приватним нотаріусом ХМНО Поддубною Ю. В. 05.03.2020 у зв`язку з відкриттям спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (том 1 а.с. 125, 126).

Таким чином після смерті ОСОБА_3 станом на час відкриття приватним нотаріусом спадкової справи, тобто на 05.03.2020, спадкової справи раніше заведено не було, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, за життя ОСОБА_3 заповітів складено не було, спадкових договорів також не укладалося.

Проте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поддубною Ю. В. 13.03.2020 винесено постанову за № 67/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на вказану квартиру, що входить до складу спадкового майна (том 1 а.с. 17, 118).

12.12.2019 рішенням Московського районного суду м. Харкова, яке набуло чинності 13.01.2020, у справі № 643/10016/18 позбавлено ОСОБА_4 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .. Закріплено за ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , право на житло за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а.с. 14-16).

Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 05.02.2020 № 51 «Про надання дітям статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування» та витягу з додатку 2 до нього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (том 1 а.с. 62).

Відповідно витягу з додатку до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2020 № 86 «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками, звільнення фізичних осіб від обов`язків опікуна, піклувальника» над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено піклування та призначено ОСОБА_6 його піклувальником (том 1 а.с. 63).

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217ЦПК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою, другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частина перша статті 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 06 травня 2020 року у справі № 478/1995/18, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17, від 17 січня 2022 року у справі № 643/790/20, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 198/132/21, від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, зокрема, проживання ОСОБА_2 з бабою ОСОБА_3 , надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, показанням свідків,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ОСОБА_2 факту постійного проживання із ОСОБА_7 станом на день її смерті.

Заперечуючи проти позову та подавши зустрічну позовну заяву, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_2 не проживав разом із спадкодавцем на час її смерті. Крім того посилаючись на обвинувальний акт Жовтневого районного суду міста Харкова від 26.04.2017 року , Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 червня 2017 року ОСОБА_1 не доведено факту безпосереднього проживання за вказаною адресою на момент смерті спадкодавця.

Доводи Харківської міської ради щодо того, що у матеріалах справи відсутні довідки житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу або відповідного органу місцевого самоврядування про те, що позивач ОСОБА_2 на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 постійно проживав разом з нею, судова колегія відхиляє, оскільки відсутність таких довідок не спростовує факту спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на час її смерті.

Твердження Харківської міської ради щодо того, що рішення суду ґрунтується на показаннях свідків, які є суперечливими, не можуть бути взяті до уваги, адже показання свідків та позивача ОСОБА_2 , не суперечать одне одному, є чіткими, містять посилання на конкретні факти, які давали суду можливість дійти висновку про наявність обставин, що входять до предмету доказування у справі. Показання свідків є належним засобом доказування, на якому може ґрунтуватися судове рішення про встановлення факту.

Посилання Харківської міської ради на те, що судом першої інстанції порушено принцип диспозитивності шляхом задоволення вимоги , яка позивачем не заявлялась , є помилковими, адже з матеріалів справи вбачається , що позивачем ОСОБА_2 подано до суду уточнено позовну заяву , згідно прохальної частині якої ОСОБА_2 просив саме встановити факт проживання ( т.1 а.с. 79-81). З урахуванням вказаного , апеляційний суд не вбачає порушень принципу диспозитивності.

Доводи Харківської міської ради щодо того, що позивач ОСОБА_2 проживав у тітки а відтак не підтверджено його місце проживання за адресою спірної квартири , встановлені рішенням Московського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2019 року справа №643/10016/18, суд відхиляє.

Дослідивши наведене рішення колегією встановлено, що ОСОБА_2 проживав у гуртожитку Державного професійно-технічного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти №3 м.Харкова» починаючи з 2018 року , відомості зазначені у рішенні щодо проживання ОСОБА_2 із тіткою ОСОБА_8 також вказують на наявність таких обставин у 2018 році. В той час як ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а отже обставини встановлені рішенням на яке посилається Харківська міська рада не можуть свідчити про непроживання ОСОБА_2 із спадкодавцем.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Харківської міської ради та ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 грудня 2021 року залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов