Справа № 455/1443/17 Головуючий у 1 інстанції: Пошивака Ю.П.
Провадження № 22-ц/811/2347/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салата Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 адвоката Бущака Р.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , яка є його законним представником на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , поданою ОСОБА_3 , як його законним представником на момент подачі позову до ОСОБА_1 , Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Ридзак Любомира Казимирівна, ОСОБА_4 , про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину недійсними та їх скасування,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , Верхньолужоцької сільської ради (на даний час Стрілківська сільська рада), Старосамбірського району Львівської області третя особа: Приватний нотаріус Ридзак Л.К. про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину недійсним та їх скасування.

Позовні вимоги мотивувала тим, що спадкодавець ОСОБА_5 (дід позивача ОСОБА_2 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його дочка - ОСОБА_1 (тітка позивача ОСОБА_2 ), не прийняла спадщину в шестимісячний термін і таким чином право на спадкування за законом отримали спадкоємці першої черги: його дружина - ОСОБА_6 (баба позивача ОСОБА_2 ), та син - ОСОБА_7 (тато позивача ОСОБА_2 ).

Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем, були: дружина - ОСОБА_6 та син - ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину її син ОСОБА_7 , однак, за життя не оформив свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Їхній неповнолітній син - ОСОБА_2 , як єдиний спадкоємець першої черги по смерті батька ОСОБА_7 , звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом.

Спадкову справу за його зверненням зареєстровано 27 грудня 2016 року №60059983, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виникла необхідність набувати право власності на спадщину за законом в судовому порядку.

13 листопада 2017 року їй стало відомо, що спадщину по смерті ОСОБА_5 незаконно отримала його дочка ОСОБА_1 та набула право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №771, виданого 28 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ридзак Л.К. згідно заповіту, посвідченого секретарем Верхньолужоцької сільської ради 28 грудня 2003 року.

Рішення Старосамбірського районного суду від 25 липня 2017 року у справі №455/803/17 за позовом ОСОБА_1 до Верхньолужоцької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини оскаржується в Апеляційному суді Львівської області. При визначенні додаткового строку для прийняття спадщини Старосамбірським районним судом не встановлено всіх спадкоємців, що вступили у спадщину по смерті ОСОБА_5 та осіб, які набули право на спадкування, що дало можливість ОСОБА_1 незаконно оформити спадщину, чим порушено права її неповнолітнього сина на спадкування вищевказаного житлового будинку, як спадкоємця першої черги після смерті його батька ОСОБА_7 .

Позивачка незаконним вважла не лише свідоцтва про право на спадщину №771, видане 28 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ридзак Л.К., а також має підстави вважати нікчемним заповіт, посвідчений секретарем Верхньолужоцької сільської ради 28 вересня 2003 року, номер реєстрації нотаріальних дій 25, так як на час складання заповіту 28 вересня 2003 року вона була невісткою спадкодавця ОСОБА_5 , дружиною його сина ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 пам`ятає як добру та чесну людину, що дбає про сім`ю, добробут власних дітей.

Ще за життя він допоміг придбати квартиру своїй дочці ОСОБА_1 у м.Старий Самбір та розпорядився будинком по АДРЕСА_1 повідомивши всіх, що будинок належить синові - ОСОБА_7 та його сім`ї.

ОСОБА_5 мав велике бажання, щоб її сім`я постійно проживала з ним у будинку по АДРЕСА_1 . Все це вказує про те, що 28 грудня2003 року, у неділю, ОСОБА_5 особисто не підписував заповіт, оскільки його слова не могли розходитися з діями.

Просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину №771, видане 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ридзак Л.К. і визнати недійсним та скасувати заповіт, посвідчений секретарем Верхньолужоцької сільської ради 28 грудня 2003 року, номер реєстрації нотаріальних дій 25, складений на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , поданого ОСОБА_3 , як його законним представником на момент подачі позову до ОСОБА_1 , Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Ридзак Любомира Казимирівна, ОСОБА_4 , про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину недійсними та їх скасування відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , яка є його законним представником.

В апеляційній скарзі покликається на те, що спірний заповіт має явні ознаки недійсності, оскільки не дотримані загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складено в неділю 28 грудня 2003 року, що є загальним вихідним.

В матеріалах справи відсутні документи, які б вказували на те, що ОСОБА_8 мав повноваження вчиняти нотаріальні дії станом на 28 грудня 2003 року, а саме посвідчувати заповіт ОСОБА_5 .

Оспорюваний заповіт внесений у Спадковий реєстр 06 вересня 2017 року Львівською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи». Фактично в цей час (06 вересня 2017 року) вказаний заповіт мав перебувати у нотаріуса, оскільки він був підставою для заведення нотаріальної справи (яка була заведена 22 серпня 2017 року) Б де мав і знаходитись.

Тобто нотаріус відкрила спадкову справу 22 серпня 2017 року на підставі заповіту, який не був внесений у спадковий реєстр, що вказує на фіктивність заповіту та безпідставне відкриття спадкової справи нотаріусом.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2018 року скасовано рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у наданні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 згідно заповіту від 28 вересня 2017 року відмовлено.

Судом не надано оцінки тому факту, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину від 28 вересня 2017 року було видане ОСОБА_1 на підставі рішення Стросамбірського районного суду м. Львова від 25 липня 2017 року, яке у подальшому було скасоване апеляційним судом.

Просить рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Бущака Р.Є. щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, частково, а рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2023 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину №771, видане 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ридзак Л.К. є неналежним способом захисту прав та інтересів, так як захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення індикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном, з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України.

З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що, позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився в с.Верхній Лужок Старосамбірського району Львівської області. Його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , виданим 25 жовтня 2002 року (а.с.166, том 1).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 26 травня 1973 року одружився з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєструвавши шлюб у Верхньолужоцькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с.17, том 1).

Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.80-81, том 1).

Також, ОСОБА_6 від першого шлюбу мала сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.218, зворотньої сторони, том 1), який зареєстрований по місцю проживання в АДРЕСА_2 з 11 вересня 1987 року про, що свідчить відмітка про реєстрацію в паспорті громадянина України, виданого на його ім`я (а.с.216-217, том 1).

22 травня 1993 року ОСОБА_12 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 у Верхньолужоцькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області про, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 травня 1993 року, серії НОМЕР_2 .

28 грудня 2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений секретарем Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області Нестером В.М. та зареєстрований в реєстрі за №25, згідно якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами та все його майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів своїй дочці - ОСОБА_1 . Заповіт заповідачем не змінювався та не скасовувався (а.с.18, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_6 у віці 73 роки, місце смерті зазначено с.Верхній Лужок Старосамбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 20.07.2017 року Старосамбірським РВ ДРАЦС ГУЮ у Львівській області (а.с.28, том 1), а ще раніше ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 у віці 70 років, місце смерті с.Верхній Лужок Старосамбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 , виданим Виконавчим комітетом Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області (а.с.26, том 1).

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно відомо, що ОСОБА_5 був власником будинковолодіння в АДРЕСА_1 (а.с.83, том1).

З довідки комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №118 від 20 липня 2017 року відомо, що станом на 31грудня 2012 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , було зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності, видане Верхньолужоцькою сільською радою від 04.03.2009 року, НОМЕР_5 (а.с.24, том1).

З довідки №1321, виданої Виконавчим комітетом Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та постійно проживав у АДРЕСА_1 .

Разом із ОСОБА_5 , на день його смерті проживали однією сім`єю та були зареєстровані його дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Виконавчим комітетом Верхньолужоцької сільської ради від імені ОСОБА_5 посвідчувався заповіт, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за номером 25 від 28.12.2003 року (а.с.200, том 1).

З довідки №976 від 07 серпня 2012 року, виданої Виконавчим комітетом Верхньолужоцькою сільською радою Старосамбірського району Львівської області, відомо, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Разом з ОСОБА_6 на день її смерті проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Виконавчим комітетом Верхньолужоцької сільської ради від її імені заповіт не посвідчувався (а.с.220, зворотньої сторони, том 1).

08 серпня 2012 року до приватного нотаріуса Старосамбірського районного нотаріального округу Кульчицької О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 звернувся ОСОБА_4 (а.с.210, том 1), а 18 вересня 2012 року на адресу приватного нотаріуса Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Кульчицької О.І. поступила заява від імені ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , про прийняття спадщини (а.с.223, том 1).

Свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадкоємцям не видавалось.

З свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 , виданого 22 грудня 2016 року відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 у віці 40 років, місце смерті с.Верхній Лужок Старосамбірського району Львівської області (а.с.27, том 1).

З довідок №2125 від 06 грудня 2017 року та №810 від 02 червня 2017 року, виданих Виконавчим комітетом Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований один.

Виконавчим комітетом Верхньолужоцької сільської ради від його імені заповіт не посвідчувався (а.с.49, 172, том 1).

З свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_7 , виданого 13 травня 2005 року відомо, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 13.05.2005 рок у зроблено запис №57 (а.с.165, том 1).

27 грудня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Старосамбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та до дня смерті був зареєстрований за адресою: с.Верхній Лужок, Старосамбірського району Львівської області (а.с.163, том 1), однак листом завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Кузан О.В. від 24.07.2017 року йому було відмовлено, оскільки спадкоємцем не представлено Свідоцтва про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке б підтверджувало належність майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та рекомендовано звернутися до суду (а.с.23, том 1).

03 липня 2017 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85, том 1), однак листом за підписом приватного нотаріуса Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Ридзак Л.К. від 03.07.2017 року № 123/02-14 їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька та у відкритті спадкової справи, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини і на час відкриття спадщини відповідач із спадкодавцем не проживала та рекомендовано їй було звернутись в судовому порядку за захистом її порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в тому числі і за визначенням додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці (а.с.86, том 1).

22 серпня 2017 року заведено спадкову справу № 53/2017 (а.с.№ 178-213 том № 1) після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року по справі № 455/803/17 про визначення додаткового строку ОСОБА_1 для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №49277897 від 28 веренся 2017 року (а.с.87, том 1).

Як встановлено судом, приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Ридзак Л.К. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 вересня 2017 року, де на підставі заповіту посвідченого секретарем виконкому Верхньолужоцької сільської ради від 28 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 25, спадкоємцем до 5/6 часток зазначеного в заповіті майна покійного ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована у АДРЕСА_3 (а.с.88, том 1).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію від 28 вересня 2017 року зазначено, що власником 5/6 (п`яти шостих) частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами розташованого в АДРЕСА_1 являється відповідач ОСОБА_1 .

На даний час 1/6 (одна шоста) частини будинковолодіння залишається відкритою, де одним із спадкоємців за законом буде являтись син покійного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.89, том 1).

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2018 року рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 14 травня 2018 року (а.с.128-130, том 1).

Звертаючись до суду за захистом прав неповнолітнього на той час ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_3 просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №771, видане 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ридзак Л.К. та визнати недійсним та скасувати заповіт, посвідчений секретарем Верхньолужоцької сільської ради 28 грудня 2003 року, номер реєстрації нотаріальних дій 25, складений на користь ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, по суті, дійшов правильних висновків про те, що ОСОБА_1 безпідставно видано свідоцтво про право на спадщину №771 від 28 вересня 2017 року на підставі рішення Самбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року, яке в подальшому було скасовано постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2018 року.

Однак суд вважав, що позивачка обрала неправильний спосіб захисту по даній вимозі, а слід було звертатися з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Водночас за наявності підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину номер 771, виданого 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Сторасамбірського районного нотаріального округу Ридзак Л.К., судом першої інстанції не надано оцінки тому, що ОСОБА_2 не є власником спірного будинковолодіння. Частка у будинковолодінні, яке розташоване в АДРЕСА_1 , належала спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є спірною та може бути визначена лише за рішенням суду.

Тому помилковими є висновки суду першої інстанції про неналежний спосіб захисту прав та необхідність пред`явлення віндикаційного позову до ОСОБА_1 .

Відтак вимоги позивачки ОСОБА_3 в частині визнання недійсним та скасування свідоцтво про право на спадщину №771, видане 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ридзак Л.К. підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивачки ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування заповіту, посвідченого секретарем Верхньолужоцької сільської ради 28 грудня 2003 року, номер реєстрації нотаріальних дій 25, складений на користь ОСОБА_1 то такі не можуть бути задоволеними із наступних підстав.

Як вірно зазначено у судом першої інстанції заповіт посвідчений секретарем Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області Нестером Володимиром Михайловичем від 28 грудня 2003 року зареєстрований в реєстрі за № 25 (а.с.№ 18 том № 1) відповідає вимогам наказу Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», який втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року та був чинний на день укладення оскаржуваного заповіту.

У населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють нотаріальні дії - посвідчують заповіти;

Заповіт повинен бути складений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його складення, підписаний особисто заповідачем (стаття 541 Цивільного кодексу), згідно пункту 19 Розділу II вищезгаданого наказу зазначено про те, що всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер.

Даний заповіт посвідчений у приміщенні Верхньолужоцької сільської ради секретарем виконкому Верхньолужоцької сільської ради В.Нестер, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 25.

На виконання вимог протокольної форми ухвали Старосамбірського районного суду Львівської області було надано Стрілківською сільською радою Самбірського району Львівської області копію належним чином засвідченого журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області за 1996 -2008 роки, з якої зазначено за номером № 25 від 28.12.2003 року посвідчено заповіт від імені гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , с.Верхній Лужок, особа встановлена на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 виданий Старосамбірським РВ УМВС України у Львівській області від 07.12.2003 року.

Також даний заповіт зареєстрований у Алфавітній книзі реєстрації заповітів за номером за реєстром № 25 від 28.12.2003 року від імені заповідача ОСОБА_5 .

Щодо посилання сторони позивача про те, що заповіт зареєстрований Львівською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» 06.09.2017 року о 10 годині 09 хвилин, то згідно пункту 2.4. наказу Міністерства юстиції України від 17.10.2000 року № 51/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.10.2000 року за № 714/4935 «Про Спадковий реєстр» (чинного на день посвідчення заповіту), який втратив чинність згідно наказу Міністерства юстиції України № 1810/5 від 07.07.2011 року зазначено посадові особи органів місцевого самоврядування (стаття 1251 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). стаття 37 Закону України "Про нотаріат") ( 3425-12 ) здійснюють унесення відомостей до Спадкового реєстру шляхом подання державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України чи його регіональним філіям заяв установленого зразка (додатки 1-3, 9).

Унесення відомостей до Спадкового реєстру про заповіти, посвідчені посадовими особами, зазначеними у статті 1252 Цивільного кодексу України (435-15), ч.1 ст.40 Закону України "Про нотаріат" (3425-12), здійснюється державними нотаріальними архівами при отриманні для зберігання примірника заповіту.

Пунктом 2.5 вищезазначеного положення «Про Спадковий реєстр» зазначено заяви подаються (надсилаються) Реєстратору в такі строки: у день вчинення відповідної нотаріальної дії; протягом двох робочих днів після зміни місця зберігання заповіту, спадкового договору або спадкової справи (відомості подаються державною нотаріальною конторою або державним нотаріальним архівом, до яких такі документи надійшли на зберігання); протягом двох робочих днів після надходження на зберігання заповітів, від осіб, які перераховані в статті 1252 Цивільного кодексу України (435-15), частині першій статті 40 Закону України "Про нотаріат" (3425-12).

Згідно постанови Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі № 755/8776/18, провадження № 61-4841св20 прийшов до висновку про те, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом чи іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними у статтія 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (частина третя та четверта статті 1247 Цивільного кодексу України).

Тлумачення норм цивільного законодавства свідчить, що несвоєчасне здійснення державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту.

Несвоєчасне подання (вже після смерті заповідача) посадовою особою органу місцевого самоврядування реєстратору Львівської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» заяви про реєстрацію заповіту посвідченого від імені ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі є порушенням, допущеним секретарем Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_8 , яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконання секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є підствою для оспорюваності заповіту.

Окрім того, суд першої уваги обгрунтовано звернув увагу на те, що клопотання про призначення експертизи щодо неусвідомлення значення своїх дій при складанні заповіту ОСОБА_5 стороною позивача не заявлялося.

З наведених вище мотивів та міркувань суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Оскільки суд першої інстанції відмовив у задовленні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 в повному обсязі, то таке рішення суду першої інстанції підягає скасуванню в цілому з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , яка є його законним представником задовольнити частково.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 поданим ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину номер 771, видане 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Ридзак Л.К.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.