ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7756/23 Справа № 201/6135/21 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», найменування якого змінено на акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк» ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ПН Київського МНО Чуловський В.А., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи його тим, що 31 жовтня 2017 року ПН Київського МНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №24887 про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за іпотечним кредитом №MRTG73 від 10 жовтня 2008 року у розмірі 110 290,93 доларів США.

Вказував, що 16 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60320662, в якій постановлено стягнути з нього на підставі виконавчого напису №24887 від 31 жовтня 2017 року, виданого ПН Київського МНО Чуловським В.А., на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за іпотечним кредитом №MRTG0 від 10 жовтня 2008 року у розмірі 110 290,93 доларів США.

Посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному у порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №172, застосовано нечинні на той момент норми, просив суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24887, вчинений ПН Київського МНО Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за іпотечним кредитом №MRTG73 від 10 жовтня 2008 року у розмірі 110 290,93 доларів США; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. та судовий збір.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №24887, вчинений ПН Київського МНО Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за іпотечним кредитом №MRTG73 від 10 жовтня 2008 року у розмір 110 290, 93 доларів США. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн., судовий збір в сумі 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн., просить рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року в цій частині скасувати та у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити або зменшити розмір до нормального рівня оплати за цей вид послуг.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вказана справа є справою незначної складності, в той час коли розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи. Згідно практики ЕСПЛ відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивач право на надання відзиву не скористався.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що рішення суду оскаржується виключно в частині стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по договору про іпотечний кредит №MRTG-73 від 10 жовтня 2008 року. Строк платежу по кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 травня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається з: простроченої заборгованість - 74 500,00 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованих % - 35 790,93 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 110 290,93 доларів США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. від 16 жовтня 2019 року на підставі виконавчого напису №24887 від 31 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №603200662 (а.с. 15).

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що судом беззаперечно встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, а тому прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Також суд вирішив питання відносно судових витрат та стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн., судовий збір в сумі 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення осуду оскаржується відповідачем виключно в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн., а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_1 у даній справі представляє адвокат Окорський В.В., який діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги адвокатом № 9.

У позовній заяві було наведено розрахунок суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку із розглядом зазначеної справи позивач.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру в матеріалах справи міститься договір №9 про надання правової допомоги у пункті 4.2 якого сторонами узгоджена вартість виконання робіт за договором у розмірі 20 000 грн., акт №1/2 здачі-прийняття робіт (послуг) від 16 червня 2021 року, з якого вбачається найменування виконаної адвокатом роботи, кількість витраченого часу та її вартість загалом 20 000 грн. також в матеріалах справи містить копія квитанції про оплата вказаних витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19).

Колегією суддів враховується положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що вимоги апеляційної скарги щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

На думку колегії суддів, наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі оскільки він доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумності та необхідності таких витрат, та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Із урахуванням наведеного, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат та їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію значимості таких дій у справі, колегія суддів погоджується із висновком суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2023 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров