Провадження № 2/742/1141/23
Єдиний унікальний № 742/4206/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2023 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Шмиг Тарас Романович до ОСОБА_2 та компанії «Teka-Group Foundation» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та компанії «Teka-Group Foundation» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є відомим українським підприємцем, котрий займається готельним бізнесом вже більше ніж 20 років. Два готелі Позивача знаходяться у Києві, ще по одному - в Українських Карпатах та у Львові. Зазначені готелі є серед лідерів в готельній індустрії за якістю наданих послуг та рівнем сервісу, щорічно отримують національні та міжнародні нагороди на ринку готельної гостинності, а також забезпечують робочими місцями декілька сотень українців. Професійні віхи ОСОБА_1 також охоплюють роботу Позивача в органах державної безпеки (зокрема, ОСОБА_3 був заступником керівника інформаційно-аналітичного центру Служби безпеки України), а також на керуючих посадах у великих банківських установах. зокрема, Промінвестбанку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 годині 15 хвилин на веб-сайті: "Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» (надалі - "Антикор") було опубліковано статтю під назвою " ОСОБА_4 процветает во время войны?" (мовою оригіналу) (надалі також - "Недостовірна публікація - 1").
Копія звіту Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" від 12.05.2023 року за №107/2023-ЗВ за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет з Недостовірною публікацією-1.
Схожим чином, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 годині 15 хвилин на веб-сайті Антикор було опубліковано статтю під назво " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (надалі також - " ОСОБА_5 публікація-2, або разом " ІНФОРМАЦІЯ_3 ").
При цьому, обидві недостовірні публікації є ідентичного змісту. Недостовірна публікація-2 є україномовним перекладом Недостовірної публікації-1, котра викладена російською мовою.
Згідно інформації розміщеної на веб-сайті Антикор, автором Недостовірної публікації-1 та Недостовірної публікації-2 зазначається " ОСОБА_6 ". Однак, додаткова інформація, яка б дозволила позивачу ідентифікувати автора відсутня як на самому веб-сайті ОСОБА_7 , так і у інших відкритих джерелах. Найбільш ймовірно, що словосполучення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » є вигаданим псевдонімом автора недостовірних матеріалів. Висловлювання та фактичні твердження в Недостовірній публікації-1 та Недостовірній публікації-2 є недостовірними та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .
Інформація розміщена в недостовірних публікаціях поширена невизначеному колу осіб та стосується позивача по справі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 годині 15 хвилин на веб-сайті Антикор було опубліковано статтю під назвою "Почему бизнес пособника окупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?" З заголовку Недостовірної публікації-1 та її змісту випливає, що вона стосується безпосередньо Позивача у справі.
Станом на 10.05.2023 року (дату фіксування змісту веб-сторінки відповідно до Додатку №1 до цього Позову) згідно інформації розміщеної на сайті Антикор, Недостовірну публікацію - 1 переглянуло 5830 осіб.
Відтак, Недостовірна публікація-1 стосується безпосередньо Позивача у справі та була предметом уваги вже майже 6 тисяч осіб.
Схожим чином, 07 жовтня 2022 року, о 15 годині 15 хвилин на веб-сайті Антикор було опубліковано ОСОБА_5 публікацікацію-2 під заголовком "Чому бізнес поплічника окупантів ОСОБА_9 процвітає під час війни?'.
З заголовку Недостовірної публікації-2 та її змісту також випливає, що вона стосується безпосередньо Позивача у справі.
Станом на 10.05.2023 року (дату фіксування змісту веб-сторінки відповідно до Додатку №1 до цього Позову), згідно інформації розміщеної на веб-сайті ОСОБА_10 публікацію - 2 переглянуло 5828 осіб.
Відтак, ОСОБА_5 публікація-2 стосується безпосередньо Позивача у справі та була предметом уваги вже майже 6 тисяч осіб.
В заголовках до Недостовірних публікацій автор висловлюється наступним чиком: " ІНФОРМАЦІЯ_2 " і "Почему бизнес пособника оккупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?"
Зазначений заголовок має за мету переконати стороннього читача, що ОСОБА_1 , начебто, підтримує Російську Федерацію, котра вчинила акт агресії відносно України.
Однак, інформація про будь-які зв`язки Позивача з РФ чи її підтримку не відповідає дійсності з огляду на таке.
По-перше, у Позивача відсутня судимість за вчинення злочинів передбачених статтею 111 КК України "Державна зрада", чи статтею 111-1 КК України "Колабораційна діяльність" склад яких передбачає співпрацю громадянина України з спецслужбами іноземних держав чи представниками країни-агресора РФ. Копія довідки про відсутність судимостей у Позивача додається до цієї Позовної заяви.
По-друге, відносно Позивача також ніколи не здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом державної зради, шпигунства чи інших злочинів, що входять в підслідність органів Служби безпеки України (Копія листа СБУ від 20.06.2023 року за №5/7/5/1-/Ш-607/189).
По-третє, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 лютого 2023 року в справі №742/3711/21, котре набрало законної сили, визнано недостовірною інформацію, серед іншого, щодо приналежності ОСОБА_1 до Федеральної Служби Безпеки РФ та використанні будь-яких зв`язків з нею при здійсненні господарської діяльності в Україні.
Відтак - інформація щодо співпраці Позивача з ОСОБА_11 , чи ї підтримки в будь-якій формі, поширена веб-ресурсом Антикор не відповідає дійсності, і повинна бути спростована.
Твердження в Недостовірних публікаціях щодо існування санкцій відносно Позивача чи його компаній, а також про "непогане зростання" у компаній ОСОБА_1 під час воєнного стану - не відповідають дійсності. Після 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 не створював 12 нових компаній як стверджується в публікаціях.
У Недостовірних публікаціях автор стверджує, що після початку агресії РФ відносно України, Позивач, начебто, створив 12 нових компаній, котрі активно розвивались процвітали за час запровадження в країні воєнного стану.
Однак, інформація про те, що ОСОБА_1 створив (зареєстрував) нові юридичні особи після 24 лютого 2022 року не відповідає дійсності. Жодні з компаній, що згадуються в Недостовірних публікаціях не були створені в 2022 чи 2023 році Відтак, твердження викладені в публікаціях Антикору, що Позивач створив 12 нових компаній після 24 лютого 2022 року - є недостовірними та підлягають спростуванню.
Ні Позивач, ні його компанії не перебувають в жодних санкційних списках. В Недостовірних публікаціях автор має за мету переконати читача, що юридичні особи керівником чи засновником (учасником) яких виступає Позивач заходяться в санкційному списку РНБО чи інших міжнародних організацій, іноземних партнерів України.
Зокрема, в Недостовірних публікаціях є екранна копія з веб-сайту You-control, згідно якої, начебто, ТОВ "Парк-Готель Київ" (ідентифікаційний код юридичної особи - 35199464. керівником якого є Позивач) знаходиться в 7 санкційних списках, включаючи "Санкційний список Японії проти РФ у зв?язку в подіями в Україні». Зазначена інформація є недостовірною, ні ТОВ "Парк-Готель Київ", ні жодні інші українські компанії де засновником та/або кінцевим бенефіціаром та/або керівником виступає Позивач (згідно переліку компаній під позиціями 1-17 таблиці вище) не знаходяться в жодних санкційних списках, з огляду на таке.
По-перше, в ілюстрації до Недостовірних публікацій використовується зображення переліку санкційних списків, через які система You-control проводить неофіційний пошук, на предмет належності тої чи іншої компанії до конкретного санкційного списку.
Тобто, наведена ілюстрація жодним чином не означає, що ТОВ "Парк-Готель Київ" належить до 7 санкційних списків, а лише підтверджує що через неофіційну систему You-control можна провести платний аналіз на предмет перебування конкретної компанії в такому списку (замовити платну послугу щодо перевірки включення компанії до санаційного списку). При цьому, Недостовірні публікації не містять результатів такого платного аналізу щодо компаній Позивача, як і будь-якої офіційної інформації, щодо віднесення українських компаній де засновником та/або кінцевим бенефіцаром та/або керівником виступає Позивач - до будь-яких санкційних списків.
По-друге, в жодних офіційних джерелах немає інформації, що хоча 6 одна із 17 українських компаній пов`язаних з Позивачем (чи сам Позивач) були внесені до санкційних списків РНБО чи санкцій міжнародних партнерів України.
Це додатково підтверджується інформацією з системи Ліга Закон "Centr Agent" та інших державних реєстрів (Додатки №6-22 до цієї Позовної заяви) де вказано, що відповідні компанії не перебувають в санкційних списках.
По-третє, представник Позивача звернувся із адвокатськими запитами до СБУ та Апарату РНБО щодо підтвердження факту включення 17 українських компаній пов`язаних з Позивачем до санкційних списків РНБО.
у відповіді на адвокатські запити компетентні органи не підтвердили факту. включення Позивача, як і пов`язаних з Позивачем 17 українських компаній до санкційних списків. Копії адвокатських запитів та відповідей на них додаються як Додатки №4 та №28 - до цієї Позовної заяви
По-четверте, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 лютого 2023 року в справі №742/3711/21, котре набрало законної сили, визнано недостовірною інформацію, серед іншого, щодо входження ОСОБА_1 чи компаній де він є засновником/або керівником до будь-яких санкційних списків. Копія відповідного судового рішення -- Додаток №5 до цієї Позовної заяви.
Відтак, твердження в Недостовірних публікаціях щодо існування санкцій відносно Позивача чи його компаній, а також про "непогане зростання" у кількості компаній ОСОБА_1 за період після 24 лютого 2022 року - не відповідають дійсності.
Такі твердження, що носять фактичний характер не відповідають дійсності з огляду на таке.
В зазначеній ухвалі дійсно згадується ТОВ "Парк-Готель Київ", однак не в ролі юридичної особи відносно якої здійснюється досудове розслідування, а як особи, щодо якої суд надав дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, як процесуальної дії в рамках розслідування відносно ТОВ "Хімконтракт".
По-друге, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 лютого 2023 року в справі №742/3711/21, котре набрало законної сили, визнано недостовірною інформацію, серед іншого, щодо існування кримінальних проваджень відносно ТОВ "Парк-Готель Київ". Копія відповідного судового рішення - Додаток №5 до цієї Позовної заяви.
З огляду на викладене - відповідна інформація щодо ТОВ "Парк-Готель Київ" є недостовірною та підлягає спростуванню.
ОСОБА_1 не має жодного стосунку до ФСБ РФ, як і не використовує зв`язки з цим органом при веденні господарської діяльності в Україні.
Позивач не має жодного стосунку до органів безпеки Російської Федерації, включаючи Федеральну Службу Безпеки (ФСБ) і ніколи в ній не працював та не міг працювати. До 1996 року ОСОБА_1 працював в органах Служби Безпеки України, що 6 правоохоронним органом незалежної та суверенної України. Копія трудової книжки Позивача додається як Додаток №31 до цієї Позовної заяви. Як детально обґрунтовано: в пункті а) підрозділу В цієї Позовної заяви вище - у Позивача відсутня судимість за вчинення злочину передбаченого статею 111 КК України "Державна зрада", чи статтею 111-1 КК. України "Колабораційна діяльність" склад яких передбачає співпрацю громадянина України з спецслужбами іноземних держав чи представниками країни-агресора РФ; в пункті b) підрозділу В цієї Позовної заяви вище - жодні з українських компаній Позивача не знаходяться під санкціями, за начебто, співпрацю з російськими правоохоронними органами чи у зв`язку з ймовірним залученням російського капіталу.
Жодний із дійсних членів/працівників ФСБ Російської Федерації не працює у жодній із українських компаній, де засновником та/або кінцевим бенефіціаром та/або керівником виступає Позивач. ФСБ Російської Федерації та спецслужби інших іноземних держав, як і України, не фінансували жодний з бізнесових (чи готельних) проектів Позивача в Україні, та ніколи не висловлювали чамірів щодо такого фінансування
Зрештою, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 лютого 2023 року в справі №742/3711/21, котре набрало законної сили: визнано недостовірною інформацію, серед іншого, щодо приналежності ОСОБА_1 до ФСБ РФ та використанні будь-яких зв`язків з нею при здійсненні господарської діяльності в Україні (зокрема, і під час будівництва та обслуговування готелів). Копія відповідного судового рішення - Додаток №5 до цієї Позовної заяви.
Відтак, фактичні твердження щодо, начебто, ділових зв`язків Позивача із представниками ФСБ Російської Федерації та інших іноземних спецслужб, як і приналежності ОСОБА_1 до ФСБ РФ - є недостовірними та підлягають спростуванню.
Відтак, фактичні твердження про те, що Позивач має стосунок до ТОВ "Готельний комплекс "Глорія" чи підтримує будь-які активні ділові стосунки з ОСОБА_13 - не відповідає дійсності та повинне бути спростоване судом
Отже, в Недостовірних публікаціях міститься велика кількість недостовірних фактичних висловлювань, що підлягають спростуванню.
Як зазначається у Висновку експерта щодо Недостовірних публікацій: "Як випливає із загального змісту текстів публікацій, їх стилістичних особливостей, лексико-семантичного аналізу вжитих у досліджуваних висловлюваннях (заголовках статтей) лексем, за допомогою яких характеризується діяльність ОСОБА_1 , можна стверджувати, що носієм інформації про нього виступає сполучення лексичних одиниць, словникове значення якого містить негативний аксіологічний компонент, зокрема вказівку на протизаконні дії та дії або наміри, що суперечать суспільній моралі, тобто у загальному контексті досліджуваних публікацій, ці фразові єдності мають виражену негативну конотацію, а отже є носіями негативної інформації а зміст текстового матеріалу полягає у змалюванні негативного образу ОСОБА_1 , який у своїй підприємницькій діяльності нехтує нормами етики та моралі та навіть порушує закон. Звичайно, що такий негативний образ бізнесмена суперечить загальноприйнятим нормам моралі і поведінки, а отже є інформацією негативного характеру щодо особи В.М. Юткіна." (абз. 9, стор. 11; абз. 1 стор. 12 Висновку експерта).
Як зазначається у Висновку експерта висловлювання про спростування яких просить. Позивач є фактичними твердженнями, котрі, не відповідають дійсності.
У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію (порушує особисті немайнові права) ОСОБА_1 інформацію опубліковану під заголовком "Почему бизнес пособника оккупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?" в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію (порушує особисті немайнові права) ОСОБА_1 інформацію опубліковану під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з компанії "Teka-Grous Foundation" та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 180 000,00 (сто вісімдесят тисяч) гривень на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з розповсюдженням щодо нього недостовірної інформації та такої, що принижує честь, гідність, ділову репутацію (порушує особисті немайнові права) ОСОБА_1 .
Судові витрати в повному обсязі покласти на Відповідачів.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання, яке було відкладено до 17 жовтня 2023 року (а.с.2, зворот, том.2).
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду, яке відкладено до 30 жовтня 2023 року.
Представник позивача адвокат Шмиг Т.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Крім того, представник подав до суду заяву про подання доказів понесених у зв`язку з розглядом справи в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
Представник відповідача компанії «Teka-Group Foundation» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Карпенко В.К. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити у позовній заяві. Отже належними відповідачами в даній справі є одночасно автор статті та власник веб-сайту, а обов`язок їх встановлення покладається саме на позивача. Відповідач ОСОБА_2 не є власником чи співвласником веб-сайту Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» та не має жодного відношення до вказаного веб-сайту і до поширення інформації в зазначеній статті та їх авторства.
Крім того, подав клопотання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 правничої допомоги в розмірі 16 000,00 грн.
Представник позивача з приводу поданого клопотання категорично заперечив, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відповідач компанія «Teka-Group Foundation» відзив на позовну заяву також до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обидві публікації є ідентичного змісту.
Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.
Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації.
Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа № 439/1469/15-ц, провадження № 61-5189св18).
Ураховуючи наведене, відповідачами у справі мають бути автор та власник веб-сайта відповідного інформаційного матеріалу.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Оскільки матеріали справи не містять ідентифікаційних даних автора статті під назвою: " ОСОБА_14 бизнес пособника оккупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?" та "Чому бізнес поплічника окупантів В?ячеслава ОСОБА_28 процвітає під час війни?" ОСОБА_43 , то її неможливо ідентифікувати.
Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.
При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу.
У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 (провадження №12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.
Звертаючись до суду позивач визначив відповідачами у справі ОСОБА_2 та компанію «Teka-Group Foundation».
З матеріалів справи вбачається, що авторами зазначених статтей: "Почему бизнес пособника оккупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?" та "Чому бізнес поплічника окупантів В?ячеслава ОСОБА_28 процвітає під час війни?" зазначена ОСОБА_6 (а.с.28-37).
Надаючи аналіз наданих учасниками справи доказів, з урахуванням того, що реєстрація доменного імені є відкритою, здійснюється в онлайн-режимі на підставі онлайн-заявки особи, яка має намір зареєструвати доменне ім`я, та не потребує жодного підтвердження, ідентифікації та авторизації особи реєстранта, неможливо встановити, що саме ОСОБА_2 є засновником та дійсним власником (реєстрантом) веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_12 », на якому опубліковані статті під назвою ОСОБА_14 бизнес пособника оккупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?" та "Чому бізнес поплічника окупантів В?ячеслава ОСОБА_28 процвітає під час війни?".
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, а тому позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню.
Установити власника веб-сайту, який є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту неможливо, то на переконання суду, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу, а саме компанія Teka-Group Foundation, 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Частина 1 ст. 299 Цивільного кодексу України закріплює особисте немайнове право фізичної особи на недоторканість ділової репутації.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Отже, з наведеного вбачається, що при розгляді справ про захист гідності та честі, ділової репутації фізичної особи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність наступних юридично важливих обставин: поширення інформації, наявність особи стосовно якої поширена інформація, недостовірність поширеної інформації, порушення особистих немайнових прав особи.
Так, поширенням інформації, зокрема, є її поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).
Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
Таким, чином, згідно з положеннями ст.277 ЦК України, статті 10 ЦПК України, роз`яснень Пленуму, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Проаналізувавши інформацію, яку позивач просив визнати недостовірною та спростувати, суд враховує, що публікація спірних статтей стосується діяльності ОСОБА_1 , дана інформація, за своїм змістом фактично вказує на вчинення протиправної поведінки позивача, і зокрема звинувачення його у вчиненні протиправних дій, що сприймається негативно в суспільстві та порушує його особисті немайнові права, і є фактичним твердженням, які можуть бути витлумачені як фактичні дані, що підтверджується відповідним експертним висновком.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог до відповідача компанії Тека - Груп Фаундеішн (Teka Group Foundation).
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.
Згідно статті 280 ЦК України визначено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.
У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки моральна шкода була спричинена позивачу розповсюдженням про нього недостовірної інформації, яка має негативний характер, відповідач, як власник сайту не забезпечив перевірку достовірності інформації, яка викладається на сайті, а тому така шкода має бути відшкодована відповідачем з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, на переконання суду в розмірі 180 000 гривень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Оскільки в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.
Оскільки позовні вимоги до компанії Тека-Груп Фаундеішн (Teka Group Foundation) задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2 960 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
Щодо вимоги представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Карпенка В.К. про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, представник відповідача адвокат Карпенко В.К. в поданій заяві зазначав, що ОСОБА_2 сплатив витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн., та просить в разі відмови у задоволенні позову стягнути їх з позивача на користь ОСОБА_2 .
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №654-С від 10 березня 2023 року відповідно до якого представництво інтересів ОСОБА_2 в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції здійснює адвокат Карпенко В.К.; копію акту про надання послуг адвокатом від 25 жовтня 2023 року згідно якого адвокатом Карпенко В.К. надано правничу допомогу ОСОБА_2 , згідно договору про надання правової допомоги №654-С від 10.03.2023 по справі №742/4206/23, а саме: ознайомлення з матеріалами справи (2 години) 4000 грн., проаналізовано суть спору, вивчення судової практики, підготовка письмового пояснення по справі (1 година) 2 000 грн.; представництво інтересів клієнта та прийняття участі в судовому засіданні в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області 17.10.2023 року та прийме участь в судовому засіданні 26.10.2023 року 10 000 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 16 000,00 грн., сума гонорару в розмірі 16 000 грн, оплачена 25.10.2023 готівкою; копію квитанції до прибуткового касового ордеру №28 від 25 жовтня 2023 року.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Суд враховує заперечення представника позивача з наведенням доводів щодо неспівмірності заявлених стороною відповідача витрат на правничу допомогу зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а також керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_2 здійснювалось адвокатом Карпенко В.К. на підставі договору про надання правової допомоги №654-С від 10.03.2023. Сума витрат відповідно до акту про надання послуг адвокатом від 25.10.2023 становить 16 000,00 грн., однак беручи до уваги складність справи, кількість та час судових засідань у яких приймав участь адвокат, обсяг виконаних (наданих послуг) робіт адвокатом із значним юридичним стажем, вважає заявлені витрати неспівмірними.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до суми 5000 грн., яка відповідає розумному розміру.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Шмиг Тарас Романович до ОСОБА_2 та компанії «Teka-Group Foundation» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до компанії Тека- Груп Фаундеішн (Teka Group Foundation) задовольнити.
Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію (порушує особисті немайнові права) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_3 від 19.03.2021 року, орган, що видав - 8017) інформацію опубліковану під заголовком "Почему бизнес пособника оккупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?" в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 у, а саме:
ОСОБА_44 бизнес пособника оккупантов ОСОБА_8 процветает во время войны?"
ІІ. "Неплохой рост - у российского агента, который никогда, не скрывал, что связан с российскими спецслужбами, фигуранта всех мыслимых и немыслимых санкционных списков, бизнес-активы выросли почти вполовину"
ІІІ. "Ведь почти все бизнесы, в которых участвует ОСОБА_16 , находятся в санкционных списках отечественного СНБО и международных партнеров Украины"
ІНФОРМАЦІЯ_15 "Причем 12 из них [по тексту публікації - компанії де ОСОБА_1 виступає керівником та/або засновником та/або кінцевим бенефіціаром] появились в 2022 году, после начала полномасштабного вторжения"
V. "Но - нет. Мер Львова Садовой почему-то сильно благоволит выходцу из КГБ СССР, который строил и развивал свой бизнес на российские деньги под чутким руководством друзей и кураторов из ФСБ России."
"Причем до 2014 года ОСОБА_16 не просто не скрывал свое КГБшно-ФСБшное происхождение.. "
"Возвращаясь ко Львову (городу, а не судье), его мэру Садовому и Юткину, то у львовян уже давно вызывает недоумение странная «дружба» патриотического (ну, так же должно быть?) мэра и отельера с торчащими ФСБшными ушами."
"И то, что человек, не скрывающий российского происхождения своего капитала и связей с высшими чинами ФСБ, процветает в Украине в нынешних условиях?"
- в частині приналежності ОСОБА_1 до Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації та використання будь-яких зв`язків з нею при здійсненні господарської діяльності в Україні, зокрема, і при будівництві та обслуговуванні готелів;
VІ. "И действительно - попытался немного прищемить откровенного пособника оккупанта только пятый президент Украины. В его бытность были даже какие-то уголовные дела относительно его предприятий".
VІІ. "С отельным комплексом «Глория» связан ОСОБА_15 , а через него - упомянутый выше ОСОБА_27 ".
VIIІ. "Но вот как объяснить тот факт, что за время войны бизнес ОСОБА_16 в Украине прирос двенадцатью компаниями? И тот факт, что единственное уголовное дело против него развалено?"
Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію (порушує особисті немайнові права) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_3 від 19.03.2021 року, орган, що видав - 8017) інформацію опубліковану під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме:
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_46 зростання - у російського агента, який ніколи не приховував, що пов`язаний з російськими спецслужбами, фігуранта всіх мислимих та немислимих списків санкцій, бізнес-активи зросли майже наполовину"
ІІІ. "Адже майже всі бізнеси, в яких бере участь ОСОБА_28 , перебувають у списках санкцій вітчизняного РНБО та міжнародних партнерів України"
ІV. "Причому 12 із них [по тексту публікації - компанії де ОСОБА_1 виступає керівником та/або засновником та/або кінцевим бенефіціаром) з`явилися у 2022 році, після початку повномасштабного вторгнення."
V. "Але немає. Мер ОСОБА_29 чомусь дуже вподобає вихідцю з КДБ СРСР, який будував та розвивав свій бізнес на російські гроші під чуйним керівництвом друзів та кураторів із ФСБ Росії."
"Причому до 2014 року ОСОБА_28 не просто не приховував свого КДБшно-ФСБшного походження..»
"Повертаючись до Львова (міста, а не судді), його мера ОСОБА_19 та ОСОБА_28 , то у львів?ян уже давно викликає подив. дивна «дружба» патріотичного (ну, так само має бути?) мера та готельєра з вухами, що стирчать ФСБш"
"І те, що людина, яка не приховує російського походження свого капіталу та зв`язків із вищими чинами ФСБ, процвітає в Україні за нинініх умов"
- в частині приналежності ОСОБА_1 до Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації та використання будь-яких зв`язків з нею при здійсненні господарської діяльності в Україні, зокрема, і при будівництві та обслуговуванні готелів;
ОСОБА_47 справді - спробував трохи прищемити відвертого посібника окупанта лише п`ятий президент України. Під час його перебування були навіть якісь кримінальні справи щодо його підприємств. "
VІІ. "З готельним комплексом « ІНФОРМАЦІЯ_16 » пов`язаний ОСОБА_48 ?ячеслав ОСОБА_28 , а через нього - згаданий ОСОБА_49 ".
VІІІ. "Але як пояснити той факт, що за час війни бізнес ОСОБА_28 в Україні приріс дванадцятьма компаніями? І той факт, що єдина кримінальна справа проти нього розвалена?"
Зобов?язати компанію "Teka-Group Foundation" (Тека-Груп Фаундеішн), Юридична адреса: 0835, РА (Республіка Панама), Раnаmа (м. Панама), 50th street Global Bank Tower (вулиця Глобал Банк Тауер. 50) спростувати недостовірну інформацію та таку, що принижує честь, гідність, ділову репутацію (порушує особисті немайнові права) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_3 від 19.03.2021 року, орган, що видав - 8017), у той же спосіб, в який її було поширено, а саме розмістити на зеб-сайті https.//antikor.com.ua/ в мережі Інтернет протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі, резулятивну частину судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена інформація є недостовірною і такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію (порушує особисті немайнові права) ОСОБА_1 .
Стягнути з компанії "Teka-Group Foundation" (Тек-Груп Фаундеішн), Юридична адреса: 0835, РА (Республіка Панама), Раnаmа (м. Панама), 50th street Global Bank Tower (вулиця Глобал Банк Тауер, 50) грошові кошти в розмірі 180 000,00 (сто вісімдесят тисяч) гривень на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_3 від 19.03.2021 року, орган, що видав - 8017) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з компанії "Teka-Group Foundation" (Тек-Груп Фаундеішн), Юридична адреса: 0835, РА (Республіка Панама), Раnаmа (м. Панама), 50th street Global Bank Tower (вулиця Глобал Банк Тауер, 50) грошові кошти в розмірі 2 960 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_3 від 19.03.2021 року, орган, що видав - 8017) в рахунок відшкодування коштів сплачених за судовий збір при подачі позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) грн. на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позову- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: компанія Teka-Group Foundation, 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50th street Global Bank Tower.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя Наталія ФЕТІСОВА