Справа № 308/6450/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивачам: ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_1 на праві приватної власності належить по частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Ужгородського міжрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2009 та Витягом про державну реєстрацію прав № 35113888 від 09.08.2012.

У зазначеній квартирі, окрім позивачів, зареєстрований також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не проживає у житловому приміщенні понад рік, а саме з 22.02.2022, що зафіксовано актом ОСББ «Богомольця 14» про не проживання особи за місцем реєстрації від 01.04.2023. Зв`язок з відповідачем у позивачів втрачений, його доля їм не відома.

Однак, факт реєстрації відповідача у належній позивачам квартирі створює для останніх перешкоди у користуванні належним їм житлом та порушує їх права, як власників, оскільки, відповідач добровільно не проживає у квартирі, не сплачує комунальні платежі, не приймає жодної участі в утриманні житла, особистих речей у квартирі не має.

На підставі наведеного позивачі просять визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивачі не з`явились, однак, їх представник подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити.

Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу у його відсутності за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Позивачі проти ухвалення заочного рішення не заперечували, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності позивачів зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області, реєстраційний номер об`єкта: 18776674, номер витягу: 35113888, номер запису про право власності: 24798, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 09.08.2012, реєстратор КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області: Гаврилів А.С., директор Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області: ОСОБА_4 , підстава для державної реєстрації: рішення Ужгородського міжрайонного суду від 11.09.2009, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки кожного з позивачів по відповідно.

Згідно з довідкою від 26.04.2023 № 1135/13-06, виданою відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, відповідно до відомостей реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 01.04.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, однак не проживає більше року, а саме починаючи з 22.02.2022 року.

Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 47 Конституції України проголошено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 319 ЦК України закріплено норму,згідно з якою власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з статтею 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 156 Житлового кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Таким чином, право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником, і спільним із ним проживанням у ньому.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач не проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , понад рік, починаючи з 22.02.2022 року, не є ні власником, ні співвласником житлового приміщення, разом з власниками не проживає, зв`язок з ним втрачено, спільного господарства не ведуть. Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання без поважних причин за вказаною вище адресою відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження укладення будь-яких договорів, на підставі яких за ними зберігалося б право користування вказаним помешканням. Таких доказів також не здобуто судом під час розгляду справи. Жодних обставин на підтвердження існування підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, судом в ході розгляду справи не встановлено.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений ними судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 13, 82, 200, 206, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1073,60 грн (тисяча сімдесіт три грн 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева