Справа №:755/5840/23
Провадження № 2/755/3636/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді -Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. на місяць, з урахуванням постійних додаткових витрат на дитину, починаючи з моменту подачі до суду позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; визначити порядок негайного виконання рішення, згідно п.1 ст.217 ЦПК України.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала з 14.09.2013 по 18.07.2017 у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2017. У шлюбі з відповідачем народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала, що відповідач не приймає участі у житті дитини. Будь-якої реальної допомоги на утримання дитини вона не отримувала. Неодноразово зверталася до відповідача з проханням про допомогу, впливала до його совісті та сподівалася на його батьківські почуття. Але, все було марно, реальна допомога на утримання та виховання дитини від відповідача так і не надходила. Вона вимушена була все робити своїми силами, але сил та коштів не вистачає. Фактично, відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання та виховання доньки. Всі обов`язки щодо утримання дитини покладені на неї. Визначитися з розміром аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача є неможливим, оскільки відповідач не має постійного місця роботи та у неї відсутня інформація щодо будь-якого постійного доходу відповідача, він має нерегулярний, мінливий дохід. Важливо, що дитина регулярно відвідує: заняття в спортивно-танцювальному клубі «Березіль»; заняття в ГО «Асоціація дитячого плавання України» та регулярно відвідує Школу плавання Н2О. Зазначила, що разом із донькою проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Посилалася на те, що у відповідача відсутні інші малолітні або неповнолітні діти. Вважає визначений нею розмір аліментів достатнім для дитини відповідного віку, з урахуванням необхідності додаткових витрат на членські внески.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви з додатками відповідачем було отримано 29.05.2023, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового направлення.

16.06.2023 до суду від відповідача, ОСОБА_2 , надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2833,00 грн. Крім того вказав суду, що любить свою дитину та в міру своїх можливостей завжди надавав фінансову допомогу дитині та її матері з 2017 року, коли шлюб з позивачкою було розірвано. Зазначив, що з лютого 2022 року із-за повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України залишився без роботи та можливості заробітку, але розуміючи те, що є батьком, продовжує і продовжуватиме фінансово підтримувати та виховувати дитину. На жаль, розмір коштів, які ним перераховуються останнім часом, є можливо дійсно меншим ніж раніше, але це пов`язано зі зменшенням його доходів та збільшенням витрат, а не з небажанням брати участь в утриманні та вихованні дитини. Зазначив, що доводи позивача про те, що він не приймає участі в утриманні дитини є неправдивими, оскільки ним перераховуються кошти на рахунки позивача для утримання дитини, які здійснювались ним протягом останніх років, окрім інших витрат, які здійснювалися особисто ним на дитину, що підтверджується платіжними дорученнями. В частині відвідування дитиною гуртків та занять вказав про те, ним частково до лютого 2022 року частково оплачувались такі заняття, проте з весни 2022 року позивач та дитина перебувають за кордоном, а саме у Великій Британії, відповідно жодні гуртки та/або інші навчальні заклади на території України дитина фізично зараз не може відвідувати. Надані позивачем до суду довідки датовані 31.01.2021 та 21.02.2022 є неактуальними. Зазначив, що у 2022 році одружився знову, його нова дружина вагітна, тому у нього скоро буде ще одна дитина, яка також потребуватиме фінансового забезпечення та виховання. Зважаючи на вказані обставини, просив зменшити суму аліментів на утримання дитини та призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2833,00 грн.

03.08.2023 до суду від відповідача, ОСОБА_2 , надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву, у якому на підтвердження доводів, викладених у відзиві, у частині виїзду доньки ОСОБА_4 закордон, просив долучити до матеріалів справи відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з інформацією про перетин кордону ОСОБА_5 .

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2013, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2017 (а.с.5).

В період шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Позивач, ОСОБА_1 та малолітня, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою проживання: АДРЕСА_1 (а.с.6, 7, 8).

Згідно довідки №8/02 від 21.02.2022 ГО «Асоціація дитячого плавання України», ОСОБА_3 , 03.02.2014 р. є членом ГО «Асоціація дитячого плавання України» та регулярно відвідує заняття у Школі плавання Н2О. Дитину постійно приводить до секції мати ОСОБА_1 , яка і сплачує членські внески (а.с.9).

Згідно довідки № 1 від 31.01.2021 ГО «Спортивно-танцювальний клуб «Березіль», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є членом групи «танцювальний спорт» та регулярно відвідує заняття у Спортивно-танцювальному клубі «Березіль». Членські внески в клуб сплачує мати, ОСОБА_1 (а.с.10).

Сторонами не було укладено договір про сплату аліментів на дитину у порядку ст. 189 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що відповідач упродовж тривалого часу здійснював аліментні платежі на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 27-192), відтак доводи позивача проте, що відповідач не брав матеріальної участі у вихованні доньки не заслуговують на увагу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідач, заперечуючи проти визначеного позивачкою розміру аліментів, посилався на те, що має скрутне матеріальне становище, мінливий дохід та має на утриманні вагітну дружину, відтак визначений позивачем розмір аліментів сплачувати не має можливості. Утім, до таких доводів відповідача суд ставиться критично, оскільки наведені доводи не підтверджені належними, достатніми та достовірними доказами, щоб надавало змогу суду встановити зворотнє та взяти до уваги такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 3 ст. 183 СК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи убачається, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та перебуває на утриманні позивача. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим враховуючи вимоги ст. 182 СК України, не зважаючи на доводи відповідача у частині перебування у зареєстрованому шлюбі та наявності інших дітей, які не підтверджені належними та достатніми доказами, ураховуючи доводи позивачки, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 2833 гривні, щомісячно, починаючи з 03.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості, з урахуванням усіх істотних обставин справи, у розрізі спірних правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 03.05.2023.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2833 гривні, щомісячно, починаючи з 03.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: