Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 жовтня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Рибалка Ю. В.,

за участю секретаря судового засідання - Басараба К.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченої заробітної плати у зв`язку із звільненням з роботи, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН» про стягнення невиплаченої заробітної плати у зв`язку із звільненням з роботи, в якому прохала стягнути заробітну плату за період з 05 травня по 04 жовтня 2022 року в розмірі 98 181, 80 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого становить 50 232, 42 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Немеровець Т.А. не з`явилися, до суду представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ТОВ «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН» та третя особа: ОСОБА_2 будучи належним чином та завчасно повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, не подав відзив на позовну заяву.

За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх поцесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08 вересня 2020 року була прийнята на посаду дизайнера інтер`єра у Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ЮА ДИЗАЙН СТУДІЯ», що підтверджується Наказом № 11-к від 07 вересня 2020 року.

Наказом ТОВ «АРТ ЮА ДИЗАЙН СТУДІЯ» від 04 жовтня 2022 року № 5-к ОСОБА_1 була звільнена з роботи з 04 жовтня 2022 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 36 КЗпП України - за угодою сторін. Однак при звільненні з роботи відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за період з 05 травня 2022 року по 04 жовтня 2022 року. В зв`язку з тривалою невиплатою заробітної плати ОСОБА_1 03 грудня 2022 року звернулася до ТОВ «АРТ ЮА ДИЗАЙН СТУДІЯ» та директора ТОВ «АРТ ЮА ДИЗАЙН СТУДІЯ» Українського О.М. з письмовими заявами про виплату їй належних при звільненні грошових коштів, що підтверджуються фіскальними чеками Укрпошти про вручення цінних листів з описами за трек № 600 та № 99.

Так, відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України.

Статтею 2 КЗпП України передбачено право громадян на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Згідно з вимогами ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки, в строки передбачені ст. 116 КЗпП України.

В ст. 116 КЗпП України встановлено,що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Оцінюючи доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд приходить до переконливого висновку про те, що вимоги ст. 116 КЗпП України відповідачем виконані не були, та з позивачем ОСОБА_1 не було проведено при звільненні розрахунку.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , підтверджується факт, що вона працювала в ТОВ «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН» з 08 вересня 2020 року по 04 жовтня 2022 року, розмір не виплаченої останній заробітної плати становить 98 181, 80 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 50 232, 42 грн, всього 148 414, 22 грн.

Згідно положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені уст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та за затримку видачі трудової книжки, тобто за час вимушеного прогулу.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (постанова Верховного Суду України від 18 січня 2017 року справа № 6-2912цс16).

"Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 2, 3, 4, 8 Порядку).

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, в інших випадках збереження середньої плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, проводяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Відповідно до п.8 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За змістом норми ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (ст. ст. 38, 39) працівнику виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Як вказує позивач в обґрунтування позовних вимог, при звільненні з нею не проведений повний розрахунок.

Судом встановлено, що в період з 05 травня 2022 року по 04 жовтня 2022 року не виплачену заробітну плату ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 20 000 грн - розмір заробітної плати за повний календарний місяць, 22 - кількість робочих днів у травні 2022 року, 909, 09 грн - розмір середньоденної заробітної плати, отже: за травень 2022 року - 909 грн. 09 коп. х 18 (кількість робочих днів у травні) = 16 363 грн. 62 коп.; за червень 2022 року - 20 000 грн.; за липень 2022 року - 20 000 грн.; за серпень 2022 року - 20 000 грн.; за вересень 2022 року - 20 000 грн.; за жовтень 2022 року - 909 грн. 09 коп. х 2 (кількість робочих днів у жовтні) = 1 818 грн. 18 коп., всього 98 181 грн. 80 коп. Середньоденна заробітна плата становить 930, 23 грн, період затримки становить з 04 жовтня 2022 року по 10 грудня 2022 року, кількість робочих днів за час затримки виплати - 54 дні (жовтень - 20 робочих днів, листопада - 22 робочих дні, грудень - 12 робочих днів), середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за весь період затримки розрахунку становить 930, 23 грн х 54 робочих днів = 50 232 грн. 42 коп.

Таким чином, відповідач, в силу вимог ст. 117 КзПП України, зобов`язаний виплатити середні заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку, в розмірі середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 .

Поряд цим, сторона відповідача ТОВ «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН» відзив на позовну заяву до суду не подав, твердження позивача про те, що з нею не проведений повний розрахунок по заробітній платі, як і правильність розрахунку сум, які просить стягнути позивач, не спростував.

Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позивних вимог ОСОБА_1 та необхідність стягнення з відповідача на її користь невиплаченої заробітної плати за період з 05 травня 2022 року по 04 жовтня 2022 року в сумі 98 181, 80 грн., середній заробіток за період з 04 жовтня 2022 року по 10 грудня 2022 року в сумі - 50 232, 42 грн., всього кошти в сумі 148 414, 22 грн.

Окрім цього, Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення витрат на правничу (правову) допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп., позивачем надано до суду: копію договору про надання правових послуг № 43 від 21 листопада 2022 року, дедатальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Немеровець Тетяною Анатоліївною від 21 листопада 2022 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 43 від 21 листопада 2022 року, копія квитанції до прибуткового касового ордера № 37 від 10 грудня 2022 року на суму 4 000 грн.

Так, ст. 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналізуючи надані докази суд вважає, що витрати за правничу допомогу підлягають стягненню з Відповідача у розмірі 10 000,00 грн., є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,76-83,89,263-265,280-284 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченої заробітної плати у зв`язку із звільненням з роботи - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН» (адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, 82, оф. 256, ЄДРПОУ: 4158420) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) невиплачену заробітну плату з 05 травня 2022 року по 04 жовтня 2022 року в сумі 98 181 (дев`яносто вісім тисяч сто вісімдесят одна) гривня 80 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в сумі 50 232 (п`ятдесят тисяч двісті тридцять дві) гривні 42 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десть тисяч) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом України.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ЮА СТУДІЯ ДИЗАЙН», адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, оф. 256, код ЄДРПОУ: 4158420.

Суддя Ю. В. Рибалка