Справа № 331/242/23
Провадження № 2-др/331/30/2023
23 жовтня 2023 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.,
за участю секретаря Солов`ян О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів, -
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2023 року позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів задоволено; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 504 280,80 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5042,81 грн.

03.10.2023 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надано докази на підтвердження цих витрат.

В судове засідання представник позивача Бєлан С.В. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача Держави Україна в особі Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, просила розгляд справи здійснювати без їх участі та відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надали.

Присутність сторін при винесенні додаткового рішення не є обов`язковою (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із наступним.

Частиною 1 статті 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, представник позивача Бєлан С.В., відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, зробив заяву щодо подання доказів про розмір понесених витрат на правничу допомогу та протягом п`яти днів після ухвалення рішення, на підтвердження понесених витрат надав: договір № 2511/0508 про надання правової допомоги від 25.11.2022 р.; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 2511/0508 від 25.11.2022 р.; детальний опис наданих послуг за договором № 2511/0508 від 03.10.2023 р.; акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 05.01.2023 р.; квитанція до прибуткового касового ордера № 203 від 06.01.2023 року; додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 2511/0508 від 10.05.2023 р.; акт № 2 приймання-передачі наданих послуг від 11.05.2023 р.; квитанція до прибуткового касового ордера № 241 від 15.05.2023 р.; додаток № 3 до договору про надання правової допомоги № 2511/0508 від 31.07.2023 р.; акт № 3 приймання-передачі наданих послуг від 08.08.2023 р.; квитанція до прибуткового касового ордера № 253 від 10.08.2023 р., згідно яких загальна сума витрат понесених позивачем на правничу допомогу складає 14 000,00 гривень.

Під час розгляду справи представником відповідача Держави України в особі Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 , посилаючись на не співмірність зі складністю справи, недоведеністю та необґрунтованістю.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу та предмет позову, з огляду на те, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично наданих послуг, враховуючи заперечення представника відповідача, суд приходить до висновку, що заявлені витрати позивачем у розмірі 14 000,00 грн. не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, а тому суд вважає, що є підстави для зменшення цієї суми до 5 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, з Державного бюджету України на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 260, 270 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Світлицька