Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/1965/2023

Справа № 219/10404/20

20 жовтня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

в с т а н о в и в:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , згідно якого просить стягнути з відповідача за період з жовтня 2013 року по квітень 2020 року заборгованість за спожиті послуги теплової енергії в розмірі 48 056, 61 грн. та судовий збір в розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на відповідача ОСОБА_1 . Зазначає, що незважаючи на постачання теплової енергії, в період з жовтня 2013 року по квітень 2020 року, відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач добровільно заборгованість не сплачує, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

15 березня 2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було ухвалене заочне рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, яким з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» стягнуто суму заборгованості за теплову енергію в розмірі 48 056 гр. 61 коп. та судовий збір в сумі 2 102 грн.

Представник заявника адвокат Плахтій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою, згідно якої просила скасувати заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2021 року.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 серпня 2023 року скасоване заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ТОВ «Бахмут Енергія» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача адвокат Плахтій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності відповідача, надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила наступне. Відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Посилається на те, що позивачем при подачі позовної заяви не дотримано обов`язкових вимог до оформлення документів. Так, на всіх засвідчених копіях документів засвідчувальний напис не містить дати засвідчення. Крім того, вважає не встановленою достовірність наданої позивачем виписки з особового рахунку, оскільки вважає, що він складений неналежною особою. Також зазначає, що позивачем при зверненні до суду пропущений строк позовної давності, тому просить у разі задоволення судом позову застосувати до позовних вимог позовну давність, а також стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволеної суми позову.

Представник позивача - ТОВ «Бахмут Енергія» надав суду відповідь на відзив, згідно якого вказав, що представником відповідача не спростований факт надання позивачем відповідачу послуг з теплопостачання (опалення), а відтак у розумінні норм ЦПК України факт надання таких послуг належним чином доведений та встановлений судовими рішення у інших справах, і не потребує додаткових доказів. Зазначив, що відповідач переривала строки позовної заяви, відтак існують підстави для стягнення заборгованості за весь період, а у разі незгоди з розрахунком заборгованості відповідач та (або) її представник можуть надати до суду свій альтернативний розрахунок заборгованості. Крім того, зауважив, що представник відповідача просить суд застосувати строки позовної давності, та відмовити у стягненні суми заборгованості за період, яких виходить за межі строків позовної давності. З огляду на положення ЦПК України позивач вважає, що зазначеними діями відповідач (в особі свого представника) частково визнає позов (визнає існування заборгованості та її розмір в межах позовної давності позову).

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких вона просила справу розглянути у її відсутність та у відсутність відповідача, також просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а у разі їх задоволення - застосувати позовну давність. Зазначила, що суд ухвалює рішення на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, однак копії наданих до позову документів не оформлені належним чином, а саме не місять дату посвідчення документа. Крім того, прохання відповідача застосувати строк позовної давності обмежене тільки тим випадком, якщо суд не погодиться з доводами відповідача про відсутність належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів наявності боргу, і обумовлено, головним чином, непередбачуваністю судового рішення, бо відповідно до частин 1, 2 ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Вважає, що виписку з особового рахунку не можна вважати належним, допустимим, достовірним доказом наявності у відповідача боргу. Крім того, зазначила, що пропущену позовну давність не переривають платежі, які зазначені в Витягу з особового рахунку, оскільки при позові не надані відповідні платіжні документи, що свідчать про оплату зазначених сум відповідачем або його представниками.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та є власником квартири АДРЕСА_1 , за якою у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія», що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (а.с.5, 7-9).

Згідно довідки від 23.11.2020, наданої першим заступником міського голови Бахмутської міської ради, за даними реєстру Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади м. Бахмут, місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване за вказаною адресою (а.с.50).

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2013 року по 01 квітня 2020 по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилася заборгованість в розмірі 48 056 гр. 61 коп. (а.с.5-6).

З актів, складених представниками ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що в будинку АДРЕСА_2 надавалися послуги з опалення (а.с.10-23).

Розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Бахмутської міської ради Донецької області.

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41.

Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» унесено 14 вересня 2012 року за № 304 до державного реєстру на право: постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії).

Згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) від 14.12.2010 року № 1831 «Про затвердження тарифів на теплову енергію ТОВ «Артемівськ-Енергія» встановлено тарифи на теплову енергію для населення та бюджетних установ.

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 03.03.2015 року № 603 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТОВ «Артемівськ-Енергія» встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТОВ «Артемівськ-Енергія».

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 09.06.2016 року № 938 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТОВ «Бахмут-Енергія» встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТОВ «Бахмут-Енергія».

Згідно з копією рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 29 грудня 2017 року № 288 «Про встановлення тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м.Бахмут» встановлено тарифи на теплову енергію для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення), яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 1, а також встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 2.

Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 265 від 21 листопада 2018 року «Про коригування тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут» встановлено скориговані тарифи відповідно до Додатків № 1, 3 на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут та послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення.

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2013 року по 01 квітня 2020 по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилася заборгованість в розмірі 48 056 гр. 61 коп. (а.с.5-6).

Відповідач оплату за споживання теплової енергії не здійснює.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, зокрема, у постанові від 7 липня 2020р. у справі № 712/8916/17, вказала, що відсутність укладеного письмового договору про надання будь-якого виду комунальних послуг не звільняє відповідачів як споживачів від обов`язку оплати за надані послуги, оскільки у сторін таких спорів є фактичні договірні відносини щодо надання-отримання відповідних житлово-комунальних послуг.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до ст.162 ЖК України власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Відповідач є власником квартири, а тому існує наявність обов`язку у власника утримувати своє майно, зокрема, регулярно сплачуючи за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку, що надані позивачем документи в повній мірі обґрунтовують право позивача вимагати від споживача сплату заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, а отже є допустимими та належними доказами, зокрема, виписка з особового рахунку, яка є належним документом по нарахуванням по особовому рахунку відповідача, підписаним працівником теплопостачальної організації, як спеціалістом відповідальним за даний напрямок роботи, а отже складеним у відповідності до вимог законодавства. Крім того, відповідачем та її представником не спростовується порядок нарахування сум за послугу з теплопостачання та розмір заборгованості.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, а у разі їх задоволення - застосувати позовну давність.

Представник позивача заперечував проти застосування позовної давності, посилаючись на те, що відповідачем було перервано строк позовної давності шляхом часткової сплати в період нарахування заборгованості комунальних послуг з теплопостачання.

Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Позивач звернувся до суду з позовом 11 листопада 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по жовтень 2017 року включно.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач у період з березня 2013 року по жовтень 2019 року частково виконувала свої обов`язки по оплаті послуг з теплопостачання, які фактично були їй надані позивачем, однак, сплачені відповідачем суми надходили не регулярно, кожен платіж не перевищував суму нарахування за надану послугу за поточний місяць, що не може свідчити про визнання відповідачем боргу перед позивачем в силу вимог ст.264 ч.1 ЦК України.

Здійснені відповідачем нерегулярні оплати в меншому розмірі, ніж було нараховано за кожен поточний місяць, не переривають перебіг позовної давності.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за теплову енергію у межах строку позовної давності за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року у розмірі 29 407 грн. У задоволенні частини позовних вимог за період з жовтня 2013 року по жовтень 2017 року у розмірі 18 649,61 грн. слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» підлягають частковому задоволенню, а тому стягує з відповідача на його користь заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 29 407 грн.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2 102 грн. (а.с.1), тому суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду 1 286,26 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 264 ЦК України, ст.ст. 16, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, суд,

у х в а л и в :

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (, розрахунковий рахунок НОМЕР_3 філія Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» м. Краматорськ) суму заборгованості за теплову енергію за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року у розмірі 29 407 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Бахмут-Енергія» (, рахунок НОМЕР_3 філія Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» м. Краматорськ) судовий збір в розмірі 1 286,26 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.М.Лапченко