ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1025/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4452/22 Категорія: 310000000 Піковський В. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ;

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ;

представник ОСОБА_2 - адвокат Яцюк Максим Васильович;

третя особа (за первісним позовом) - Служба у справах дітей Черкаської міської ради;

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_2 - адвокат Яцюк Максим Васильович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюка Максима Васильовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення графіку спілкування з дитиною батька, який проживає окремо від дитини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином.

Позов мотивовано тим, що 06 серпня 2016 року між ним і відповідачкою був укладений шлюб. У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07 листопада 2019 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між сторонами розірвано, син залишився проживати разом із матір`ю.

Позивач вказував, що місце фактичного проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу визначено з матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , хоча реєстрація його місця проживання залишається з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2019 року з позивача стягнуто на користь матері ОСОБА_2 на утримання сина аліменти.

Зазначав, що після розлучення він матеріально допомагає дитині та бажає систематично бачитись із сином, виконувати свій батьківський обов`язок в повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, проявляти свою батьківську любов особисто.

Однак, всі спроби позивача на нормальне спілкування з сином і врегулювання питання мирним шляхом були відкинуті відповідачем, яка створює штучні перешкоди, у зв`язку з чим порушує права дитини, встановлені Законом України «Про охорону дитинства».

Позивач стверджував, що він неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною шляхом домовленостей із відповідачем, але безуспішно, у зв`язку з чим був змушений звернутися до служби у справах дітей Черкаської міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином.

На підставі проведеної роботи, зібраної інформації та фактичних даних служба у справах дітей Черкаської міської ради колегіально прийняла рішення від 04 червня 2021 року № 343 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 ».

Відповідач продовжує чинити перешкоди його побачень із сином та не виконує відповідне рішення № 343 служби у справах дітей, не дає йому можливості нормально бачитися з сином.

ОСОБА_1 просив суд: зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 ; визначити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , без присутності матері та з урахуванням обставин, які можуть виникнути:

- особисті побачення три дні на тиждень з урахуванням відвідування дошкільного (а в подальшому шкільного) навчального закладу, з яких: два будні дні на тиждень з 17 год. 00 хв. до 20 год. 30 хв.; щонеділі з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., а при досягненні дитиною ОСОБА_3 семирічного віку та за його бажанням визначити особисті побачення перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини;

- один тиждень влітку та один тиждень взимку спільного відпочинку під час канікул.

Побачення та відпочинок з сином ОСОБА_3 має відбуватися на території фактичного проживання батька або на його розсуд в інших місцях, призначених для відпочинку з дітьми.

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення графіку спілкування з дитиною батька, який проживає окремо від дитини.

Зустрічний позов мотивовано тим, що з часу припинення фактичних шлюбних відносин сторони погодили місце проживання спільної дитини разом із мамою, однак до цього часу офіційно не затвердили факт місця проживання дитини.

Вказувала, що ОСОБА_1 відмовляється в усній формі змінювати місце реєстрації проживання дитини.

Зазначала, що вона не заперечує щодо спілкування відповідача із сином, але за деяких умов, оскільки поведінка батька може негативно впливати на виховання та розвиток дитини.

Позивач за зустрічним позовом вказувала, що з боку відповідача було зафіксовано домашнє насильство із завдання їй тілесних ушкоджень, а в 2022 році дитині.

Стверджувала, що внаслідок неправильної поведінки батька, дитині довелося лікуватися у невролога, проходити відновлення у психолога.

ОСОБА_2 зазначала, що не проти спілкування сина із татом, але у присутності сторонніх осіб, які б забезпечили нормальне спілкування, безпеку дитині.

Просила суд: встановити місце проживання ОСОБА_3 разом із мамою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 , та, зважаючи на це, встановити порядок спілкування та участі у вихованні протягом одного року з дня набрання законної сили рішення в порядку: особисті побачення ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 в присутності працівника служби у справах дітей або соціального працівника кожної суботи протягом 2-х годин з 12.00 до 13.00 в приміщенні, визначеному службою у справах дітей поза приміщення місця проживання ОСОБА_1 ; стягнути судові витрати позивача за зустрічним позовом з відповідача за зустрічним позовом.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2023 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини та спілкування з дитиною батька, який проживає окремо в частині позовних вимог про встановлення місця проживання дитини.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 наступні порядок і спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування та спільного перебування дитини за місцем проживання батька, а також спільний відпочинок батька і дитини, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути, часу навчання і відпочинку, а саме:

1 (один) рік у присутності матері дитини чи за її згодою дорослого близького родича матері чи батька:

-один будній день на тиждень з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

-у першу і третю суботу та неділю кожного місяця у період часу з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в місцях, які визначає батько дитини самостійно з урахуванням фізичного стану, побажань та інтересів дитини, графіку навчань та відпочинку.

Надалі у першу та третю п`ятницю - неділю кожного місяця у період з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі в місцях, які визначає батько дитини самостійно з урахуванням фізичного стану, побажань та інтересів дитини, графіку навчань та відпочинку з можливістю перебування за місцем проживання батька без присутності матері дитини;

-щороку один тиждень влітку та взимку спільного відпочинку під час канікул для сумісного відпочинку/оздоровлення дитини і батька за бажанням дитини без присутності матері дитини в місцях, які визначає батько дитини самостійно з урахуванням фізичного стану, побажань та інтересів дитини, графіку навчань та відпочинку з можливістю перебування за місцем проживання батька;

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні батька ОСОБА_1 із сином та не пізніш як за добу до дати побачень повідомляти батька дитини засобами електронного чи телефонного зв`язку, в тому числі на Вайбер чи СМС-повідомленням, відповідно на номер телефону № НОМЕР_1 , про місце (адресу), де знаходиться дитина і, де батько дитини має можливість забрати дитину на період побачення та/чи відпочинку та куди повинен повернути дитину після закінчення часу побачень та/чи відпочинку; в такому самому порядку ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про обставини, які перешкоджають та/чи унеможливлюють здійснення чергового побачення батька з дитиною.

Зобов`язано ОСОБА_2 з урахуванням фізичного стану, графіку навчань та відпочинку дитини ОСОБА_3 не чинити перешкод та сприяти батьку дитини ОСОБА_1 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку.

В іншій частині позовів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що активна поведінка батька свідчить про те, що він має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та житті.

Суд вважав, що встановлені під час розгляду справи обставини свідчить про наявність перешкод з боку матері на спілкування батька із сином, а тому необхідно зобов`язати її не чинити перешкоди у їхньому спілкуванні.

При прийнятті рішення суд першої інстанції, врахувавши інтереси малолітньої дитини, на підставі власного внутрішнього переконання, сформованого під час розгляду справи з урахуванням всіх доводів та надання пояснень малолітнього ОСОБА_3 , прийшов до висновку про порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, який буде достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків між рідними.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Яцюк М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 наступні порядок і спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування та спільного перебування дитини за місцем проживання батька, а також спільний відпочинок батька і дитини, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути, часу навчання і відпочинку, а саме:

1 (один) рік у присутності матері дитини чи за її згодою дорослого близького родича матері чи батька:

-один будній день на тиждень з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

-у першу і третю суботу та неділю кожного місяця у період часу з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в місцях, які визначає батько дитини самостійно з урахуванням фізичного стану, побажань та інтересів дитини, графіку навчань та відпочинку.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні батька ОСОБА_1 із сином засобами електронного чи телефонного зв`язку, в тому числі на Вайбер чи СМС-повідомленнями, повідомляти, де батько дитини має можливість забрати дитину на період побачення та/чи відпочинку та куди повинен повернути дитину після закінчення часу побачень та/чи відпочинку; в такому самому порядку зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про обставини, які перешкоджають та/чи унеможливлюють здійснення чергового побачення батька з дитиною.

У апеляційній скарзі вказує, що в тексті рішення відсутнє посилання суду на докази, які підтверджують встановлений судом факт наявності перешкод, тобто на доказ, який прямо підтверджує протиправні дії відповідача, які порушили права позивача, що стало підставою для звернення до суду, а в долучених ОСОБА_1 до позову відповідей служби у справах дітей та поліції відсутні відомості про невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування.

Зазначає, що доказів факту вчинення ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні, зокрема шляхом аудіо- та відеофіксації, показів свідків, складанням акту про факт перешкод, а також систематичність таких порушень позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами.

Тому вважає, що звернення позивача до суду є не дійсний захист інтересів дитини, а його забаганка отримати текст рішення.

На думку апелянта, посилання в оскаржуваному рішенні про невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування № 343 є припущенням, а на конфлікт сторін - недоцільним.

Вказує, що суд проігнорував посилання сторони відповідача на упередженість служби у справах дітей, а висновок органу опіки та піклування № 156-001-01 від 17 січня 2023 року, як доказ, не відповідає вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Апелянт зазначає, що ігноруючи вимоги закону, фактичні обставини та докази ненормального психічного стану дитини Служба та Орган в порушення прав та інтересів дитини збільшують час спілкування батька з дитиною, не маючи жодних документів від батька.

На думку апелянта, за наявних обставин справи неможливо встановити один графік спілкування, який повинен виконуватися з 2023 року до 2035 року, оскільки таке рішення порушує інтереси дитини, обмежує дитину та обох батьків у правах на спілкування.

Також вважає неможливим зобов`язати відповідача повідомляти позивача за добу до побачення, оскільки обставини можуть змінюватися в день побачення.

Вказує, що саме через психологічний стан дитини відповідач просила встановити графік на один рік. Після сливу цього року, якщо дитина бажатиме бути з батьком у збільшений часовий проміжок, ніж встановлено судом, відповідач під час суду заявляла, що в майбутньому буде сприяти збільшеному спілкуванню.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та її представника - адвоката Яцюка М.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку участі батька у вихованні дитини після спливу 1 року та зобов`язанні її не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні батька із сином, апеляційний суд переглядає справу лише в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 серпня 2016 року сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано 07 листопада 2019 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси (том 1 а.с. 10).

Сторони від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 8), який залишився проживати з матір`ю після припинення шлюбних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2019 року і продовжуючи до досягнення дитиною повноліття (том 1 а.с. 12-13).

Рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 343 від 04 червня 2021 року встановлено батькові ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 : два будніх дні на тиждень з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., за домовленістю між батьками; щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; без присутності матері та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (том 1 а.с.14).

ОСОБА_1 звернувся до начальника Служби у справах дітей ЧМР із заявою 26 липня 2022 року про невиконання матір`ю ОСОБА_2 рішення служби у справах дітей ЧМР № 343 від 04 червня 2021 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 » (том 1 а.с. 15).

На указане звернення, ОСОБА_1 надано відповідь № 1926/30-02-48 від 12 серпня 2022 року про розгляд заяви на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини та проведення бесіди профілактичного характеру з ОСОБА_2 з приводу належного виконання вказаного рішення.

Відповідно до висновку № 156-01-21 від 17 січня 2023 року, наданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, як органом опіки та піклування м. Черкаси, визначено батькові ОСОБА_1 за його заявою спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 : двічі на тиждень у будні дні з 17 год. 00 год. до 20 год. 00 хв.; щонеділі з 10 год. до 19 год. 00 хв.; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути. Після досягнення дитиною семирічного віку - перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі; тиждень влітку під час відпустки батька; тиждень під час зимових свят за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (том 1 а.с. 131-134).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Принцип найкращих інтересів поширюється на всі дії, що стосуються дітей, і вимагає активних дій із захисту їхніх прав та сприяння їх зростанню та благополуччю, а також заходів з підтримки та надання допомоги батькам й іншим особам, які несуть щоденну відповідальність у питаннях реалізації прав дітей.

У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (частини перша-третя статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «JOHANSEN v. NORWAY» від 07 серпня 1996 року).

Оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, колегія суддів, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, погоджується з висновком суду першої інстанцій, що права позивача на спілкування з сином підлягають захисту шляхом надання ОСОБА_1 періодичних побачень та спілкування з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з обраним судом першої інстанції способом та порядком участі батька у спілкуванні з сином в оскаржуваній ОСОБА_2 частині рішення, оскільки суд встановив такий спосіб участі батька у вихованні дитини, який не відповідає рекомендаціям органу опіки та піклування, викладеним у висновку № 156-01-21 від 17 січня 2023 року та позовним вимогам позивача в цій частині.

Так, позивач просив суд визначити йому такий порядок і спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною при досягненні ОСОБА_3 семирічного віку, як особисті побачення перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклування м. Черкаси № 156-01-21 від 17 січня 2023 року батькові ОСОБА_1 визначено в цій частині спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 після досягнення дитиною семирічного віку - перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в цій частині та визначити батькові порядок і спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною з урахуванням його позовних вимог та висновку органу опіки та піклування, що буде відповідати інтересам дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, встановивши такий порядок: надалі у перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку його участі у вихованні малолітнього сина та спілкуванні з ним в частині їх спільного відпочинку під час канікул, то колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення в цій частині, вказавши такий спосіб: один тиждень влітку та один тиждень взимку спільного відпочинку під час канікул, з урахуванням фізичного стану, побажань та інтересів дитини, тобто згідно рекомендаціям органу опіки та піклування та з урахуванням позовних вимог позивача.

На думку колегії суддів, визначений порядок і способи участі позивача у спілкуванні та вихованні сина є такими, що не суперечать віковим потребам дитини та за сумлінного ставлення батька і матері до виконання своїх батьківських обов`язків мають бути на цьому етапі достатніми для забезпечення належної участі батька у процесі виховання дитини та його гармонійного розвитку.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що за наявних обставин справи неможливо встановити один графік спілкування, який повинен виконуватися з 2023 року до 2035 року, оскільки таке рішення порушує інтереси дитини, обмежує дитину та обох батьків у правах на спілкування, колегія суддів не бере до уваги.

Так, у разі зміни обставин, батьки дитини вправі за домовленістю між собою та з урахуванням динаміки стосунків із дитиною врегулювати по іншому питання щодо участі в її утриманні, вихованні, питанні спілкування з дитиною, а з плином часу та можливою зміною обставин не позбавлені права у встановленому законом порядку порядком у будь-який час по-новому врегулювати спірні питання

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 зазначено, що зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Також Верховний Суд у постановах від 10 березня 2021 року у справі № 686/2543/19, від 15 липня 2021 року у справі № 565/1501/19 вказав, що у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, у випадку доведеності вказаного, мати не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дитини.

Що стосується зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні батька ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи за дослідженими доказами, встановлені обставини, які свідчить про наявність перешкод з боку матері на спілкування батька із сином, однак при цьому вимогу позивача усунути перешкоди, які мають місце у спілкуванні з дитиною залишив без задоволення та зобов`язав ОСОБА_1 не чинити перешкод батькові в спілкуванні з дитиною та сприяти спілкуванню.

Враховуючи, що при зверненні до суду позивач не просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні батька ОСОБА_1 із сином та не пізніш як за добу до дати побачень повідомляти батька дитини засобами електронного чи телефонного зв`язку, в тому числі на Вайбер чи СМС-повідомленням, відповідно на номер телефону № НОМЕР_1 , про місце (адресу), де знаходиться дитина і, де батько дитини має можливість забрати дитину на період побачення та/чи відпочинку та куди повинен повернути дитину після закінчення часу побачень та/чи відпочинку; в такому самому порядку ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про обставини, які перешкоджають та/чи унеможливлюють здійснення чергового побачення батька з дитиною, а також зобов`язати ОСОБА_2 з урахуванням фізичного стану, графіку навчань та відпочинку дитини ОСОБА_3 не чинити перешкод та сприяти батьку дитини ОСОБА_1 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку, то колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано відповідну правову оцінку.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюка М.В. необхідно задовольнити частково; рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року змінити в частині визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, та скасувати в частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та участі у вихованні сина.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцюка Максима Васильовича задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Надалі у перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини;

- один тиждень влітку та один тиждень взимку спільного відпочинку під час канікул, з урахуванням фізичного стану, побажань та інтересів дитини.»

Рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні батька ОСОБА_1 із сином та не пізніш як за добу до дати побачень повідомляти батька дитини засобами електронного чи телефонного зв`язку, в тому числі на Вайбер чи СМС-повідомленням, відповідно на номер телефону № НОМЕР_1 , про місце (адресу), де знаходиться дитина і, де батько дитини має можливість забрати дитину на період побачення та/чи відпочинку та куди повинен повернути дитину після закінчення часу побачень та/чи відпочинку; в такому самому порядку ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про обставини, які перешкоджають та/чи унеможливлюють здійснення чергового побачення батька з дитиною; та в частині зобов`язання ОСОБА_2 з урахуванням фізичного стану, графіку навчань та відпочинку дитини ОСОБА_3 не чинити перешкод та сприяти батьку дитини ОСОБА_1 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку - скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2023 року.

Судді