Справа № 756/4939/23
Провадження № 2/756/3063/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 11.11.2021 між нею та відповідачем ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено Попередній договір № 266П/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Стандарт», відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 22 по 32 тиждень вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тиждень терміну вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, одноплідна вагітність, пакет «Комфорт»(далі - Основний договір). З метою виконання платіжних зобов`язань, визначених п.1.4. Попереднього договору, на підставі рахунку-фактури № 67079 від 11.11.2021 позивачем на користь відповідача було сплачено авансом грошові кошти у розмірі 60 092,00грн., що підтверджується чеком №44621 від 11.11.2021. Як зазначає позивач, у зв`язку зі зміною обставин, за яких укладався договір, а саме через початок війни РФ проти України, яка розпочалась 24.02.2022, через те, що неможливо було за змінених обставин розраховувати на якість і повноту послуг Медичного закладу, задля безкеки свого життя та здоров`я і безпеки дитини, позивач виявила бажання відмовитися від попереднього договору. У спосіб звернення на електронну пошту відповідача було направлено звернення з проханням повернути сплачений авансовий платіж за вказаним вище попереднім договором. 28.03.2022 від відповідача їй надійшов лист про те, що її звернення про розірвання договору прийнято, але до цього часу відповідач кошти їй не повернув, посилаючись на настання форс-мажорних обставин. Також, на адресу реєстрації відповідача було направлено досудову вимогу, з вимогою повернути позивачу протягом п`яти робочих днів з моменту одержання відповідачем даної вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж у семиденний строк, грошові кошти у розмірі 60092,00 грн.

Оскільки повернення коштів відтерміновано відповідачем на невизначений термін, позивач змушена звернутися до суду з позовом. У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на її користь грошові кошти сплачені в якості авансового платежу за Попереднім Договором у розмірі 60 092,00 грн., суму інфляційних витрат за період з 05.04.2022 по 14.04.2023 у розмірі 12786,28 грн, 3% річних за період з 05.04.2022 по 14.04.2023 у розмірі 1852,15 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, які будуть понесені позивачем в ході розгляду справи.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 24.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

14.06.2023 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Ю.В. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій сторона позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 60092,00грн ; інфляційні витрати за період з 05.04.2022 по 14.04.2023 у розмірі 12786,28 грн., 3% річних за період з 05.04.2022 по 14.04.2023 у розмірі 1852,15 грн, суму інфляційних витрат за період з 15.04.2022 по 13.06.2023 у розмірі 421,24 грн., 3% річних за період з 15.04.2022 по 13.06.2023 у розмірі 296,34 грн.

19.06.2023 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову, серед іншого з огляду на те, що 11.11.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Попередній договір № 266П/111/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Стандарт», відповідно до умов якого сторони приймають на себе зобов`язалися у термін з 22 по 32 тиждень вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тиждень терміну вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Стандарт»(далі - Основний договір), на умовах якого пацієнт зможе отримати кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього. Згідно із 1.4 умов Попереднього договору, при його підписанні пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 60 092,00грн, що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за Основним договором. Позивачем на користь відповідача було здійснено оплату у розмірі 60 092,00 грн. Надати послугу відповідач не мало фізичної можливості, оскільки позивач не зверталась до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у відповідності до п. 1.1. попереднього договору стосовно укладання основного договору та у ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» пологи не проводила. Введення воєнного стану в Україні стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливлює виконання своїх обов`язків перед позивачем за Попереднім договором, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. З березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з введенням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушене призупинити свою роботу до 01.09.2022. Відповідачем зазначено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії. Крім того, представник відповідача зазначає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості інфляційних втрат та 3% річних. Вважає, що з огляду на дію воєнного стану на території України, що є форс-мажорними обставинами, зобов`язання сторін продовжуються на цей період, а тому, у позивача відсутні підстави для захисту порушеного права у судовому порядку. Також, враховуючи незначну складність справи, враховуючи конкретні обставини даної справи, критерії розумності, дійсності та необхідності наданого обсягу правничої допомоги, а також враховуючи фінансовий стан відповідача, вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу є завищеним та просить його зменшити до 3000,00 грн.

29.06.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечила проти доводів представника відповідача, з підстав викладених у відповіді на відзив. Додатково зазначила, що у зв`язку з підготовкою відповіді на відзив, розмір витрат на правничу допомогу збільшився.

26.07.2023 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Ю.В. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій сторона позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 60092,00грн; інфляційні втрати за період з 05.04.2022 по 14.04.2023 у розмірі 12786,28 грн; 3% річних за період з 05.04.2022 по 14.04.2023 у розмірі 1852,15 грн; інфляційні втрати за період з 15.04.2022 по 13.06.2023 у розмірі 421,24 грн.; 3% річних за період з 15.04.2022 по 13.06.2023 у розмірі 296,34 грн; інфляційні втрати за період з 14.06.2023 по 22.07.2023 у розмірі 480,74 грн.; 3% річних за період з 14.06.2023 по 22.07.2023 у розмірі 192,62 грн.

Протокольною ухвалою суду від 17.08.2023 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись, при цьому, 25.09.2023 представник позивача надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу на загальну суму 12200,00 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся, при цьому, 05.10.2023 представник відповідача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності з урахуванням позиції, викладеної у відзиві.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що 11.11.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 був укладений Попередній договір № 266П/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Стандарт» (далі - Попередній договір), відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 22 до 32 тижня вагітності позивача (у разі спостереження вагітності у медичному закладі відповідача або афілійованих закладах) або з 32 до 34 тижня вагітності позивача (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), Пакет «Стандарт», на умовах якого позивач зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього.

Згідно з п. 1.4 Попереднього договору, при підписанні даного Попереднього договору пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 60092,00 грн, що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за Основним договором (Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Стандарт».

Пунктом 1.5. Попереднього Договору передбачено, що авансовий платіж у розмірі, визначеному п.1.4. Попереднього договору виконується пацієнтом шляхом внесення та/або перерахування коштів у національній валюті України на рахунок Медичного закладу, вказаний у Попередньому Договорі, у том числі за допомогою електронних платіжних засобів, та/або з використання готівкового розрахунку в касі Медичного закладу, в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України.

Крім того, відповідно до п.1.6. Попереднього договору, грошові кошти, сплачені пацієнтом у якості авансового платежу за даним Попереднім Договором зараховуються в рахунок оплати ціни послуг Медичного закладу за Основним договором.

Згідно із п. 1.8. Попереднього договору, у разі відмови Пацієнта або Медичного закладу від укладання Основного договору, у термін, передбачений п.1 1 цього Попереднього договору, зобов`язання за цим Попереднім Договором припиняються, при цьому грошові кошти сплачені в якості авансового платежу за даним Попереднім договором, підлягають поверненню медичним закладом Пацієнтові, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта. При цьому повернення суми авансового платежу здійснюється Медичним закладом, у безготівковій формі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Пацієнта, та /або в інший не заборонений чинним законодавством України спосіб, виключно на його письмову вимогу, та за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги (медичних послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рахунку-фактури №67079 від 11.11.2021 та чеку № 44621 від 11.11.2021 позивач відповідно до умов договору сплатила грошові кошти на загальну суму 60092,00 грн.

Позивач 09.03.2022, на електронну адресу Медичного закладу, зверталася з вимогою про повернення суми авансового платежу сплачених за Попереднім Договором. Крім того, позивачем направлялась на адресу відповідача досудова вимога про повернення грошових коштів сплачених за Попереднім договором.

28.03.2022 позивачу на електронну адресу від відповідача надійшла відповідь на її вищезазначене звернення, відповідно до якої її запит про розірвання договору прийнято, відповідач не знімає з себе зобов`язань щодо повернення коштів і наразі робить все від них залежне, щоб прискорити цей процес, проте кошти не були повернуті.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 23.08.2022 строком на 90 діб та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія РФ проти України з 24.02.2022 є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

За змістом ст. 509 ч. 3, 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач відмовилась від укладання основного договору, про що сповістила відповідача, проте останній авансовий платіж не повернув.

При цьому, умовами договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору.

Однак, відповідач не виконав умови Попереднього договору і сплачені позивачкою кошти не повернув.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Проте, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

За таких умов, суд вважає, що оспорюваний договір між сторонами слід вважати припиненим у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, ст. ст. 611, 907 ЦК України.

Водночас, у зв`язку з відмовою від договору і припиненням зобов`язання, позивач має право на повернення сплачених ним грошових коштів, що також передбачено умовами договору.

Окрім того, згідно приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а тому наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 3-1462гс16 та підтримана Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі № 913/869/14.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань, зокрема щодо повернення позивачу грошових коштів, а тому у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивачем долучено розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що розмір 3 % річних за період з 05.04.2022 по 22.07.2023 становить 2341,11грн., інфляційні витрати за період з 05.04.2022 по 22.07.2023 становлять 13688,26 грн. Перевіривши наданий позивачем 3% річних, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Однак, перевіряючи правильність нарахування інфляційних витрат, суд встановив, що позивач при нарахуванні інфляційних витрат здійснив неправильні розрахунки. У зв`язку з цим, суд самостійно провівши розрахунок, встановив, що розмір інфляційні витрати за період з квітня 2022 року по липень 2023 року становлять 13440,41 грн.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 60092,00 грн, 3 % річних у розмірі 2341,11 грн, інфляційні витрати у розмірі 13440,41грн. Врешті заявлених позовних вимог, слід відмовити.

У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано Договір про надання правової допомоги № 05/04/2023 від 05.04.2023, укладений між адвокатом Кравинською Ю.В. та Василевською О.Ю., ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, протокол погодження від 05.04.2023, підписаний позивачем та адвокатом Кравинською Ю.В., яким сторони обумовили обсяг та вартість послуг правничої допомоги, платіжну інструкцію № @2PL081979 від 06.04.2023 на суму 1800,00 грн., платіжну інструкцію № @2PL846404 від 14.04.2023 на суму 3700,00 грн., платіжну інструкцію № @2PL351840 від 11.06.2023 на суму 1600,00 грн.; платіжну інструкцію № @2PL422476 від 28.06.2023 на суму 2700,00 грн.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Проаналізувавши опис наданих адвокатом Кравинською Ю.В. послуг, а також подані позивачем документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатами роботи (наданих послуг), її складності, не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги заперечення представника відповідача щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що справедливим, співмірним та обґрунтованим є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу на загальну суму 6000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. У решті вимог, слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 56, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 60092 (шістдесят тисяч дев`яносто дві) гривні 00 копійок, 3 % річних у розмірі 2341 (дві тисячі триста сорок одну) гривню 11 копійок, інфляційні витрати в розмірі 13440 (тринадцять тисяч чотириста сорок) гривень 41 копійку, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1070 (одна тисяча сімдесят) гривень 10 копійок.

Врешті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

1. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2. Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 56, ).

Дата складення повного рішення - 31.10.2023.

Суддя М.М. Ткач