КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25.01.2019 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 14/19-Т/Чн, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mercedes - Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (далі - забезпечений ТЗ).

27.04.2019 в м. Київ по вул. Жилянська, буд. 103 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого ТЗ та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.07.2019 винною у скоєнні ДТП визнано відповідача.

Згідно Звіту № 15948 від 07.05.2019, наданого ТОВ «ЕАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу склала 124 471, 26 грн.

Відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 04.05.2019, виставленого СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес Бенц», вартість відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу склала 117 452,40 грн.

Відповідно до умов договору страхування, позивач відшкодував витрати на ремонт забезпеченого транспортного засобу на рахунок СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес Бенц» 117 452,40 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «СК «УСГ», яке в добровільному порядку відшкодувало позивачу 100 000 грн в межах ліміту страхової відповідальності.

Посилаючись на приписи ст. 1194 Цивільного кодексу України, позивач ПрАТ«СК «Арсенал Страхування» просив стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь 17 452,40 грн невідшкодованих витрат на ремонт забезпеченого транспортного засобу.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 17 452,40 грн страхового відшкодування та 2 270 грн судового збору за подання позову.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 14/19-Т/Чн від 25.01.2019, передбачено, що вигодонабувачем за цим договором є ОСОБА_2 , а заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу № 14/19-Т/Чн від 25.01.2019, яка була подана 02.05.2019 до ПАТ «СК «Арсенал Страхування», підписана ОСОБА_3 , який не є вигодонабувачем та страхувальником забезпеченого ТЗ.

Крім того, 28.09.2022 позивачем було подано до суду пояснення, в яких не заперечується факт подачі письмового повідомлення про настання страхового випадку неуповноваженою особою, а разом з поясненнями подано копію заяви щодо напрямку виплати від 08.05.2019 на підтвердження того, що вона подана саме страхувальником ОСОБА_2 .

Проаналізувавши заяву, щодо напрямку виплати, вважає, що вона підписана неуповноваженою особою, оскільки підпис є візуально ідентичним до підпису ОСОБА_3 , який залишив свій підпис у повідомленні про настання страхового випадку.

Вважає, що перераховані страховиком кошти не можуть вважатися страховим відшкодуванням, оскільки страхувальник не звертався із заявою про їх виплату та з повідомленням про настання страхового випадку, тобто не вчинив відповідно до законодавства та договору необхідні юридичні факти для запуску правового механізму відшкодування і настання відповідних наслідків.

Вказує, що судом безпідставно ухвалено рішення, без можливості ознайомитись з матеріалами справи та надати відповідь на заперечення на позовну заяву.

Звертає увагу, що у своєму рішенні суд посилається виключно на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте між страховиком і страхувальником було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, а отже правовідносини, які виникли в рамках договору, регулюються виключно Законом України «Про страхування».

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що водій ОСОБА_3 транспортного засобу марки «Mercedes - Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , який на момент ДТП на законних умовах керував даним ТЗ, після ДТП, повідомив страховика про ДТП. Щодо заяви про направлення страхового відшкодування, зазначає, що в матеріалах справи міститься заява щодо напрямку виплати страхового відшкодування від ОСОБА_2 за договором страхування з підписом. Посилання в апеляційній скарзі на однаковість візуальних підписів, зазначає, що прізвища водія та власника пошкодженого ТЗ, починаються на однакові букви, а тому їх підписи можуть візуально бути схожими.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що фактично відшкодована ПрАТ «СК Арсенал Страхування» сума страхового відшкодування на 17 452,40 грн перевищує ліміт відповідальності ПАТ «Українська Страхова Група», тому позовні вимоги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення такої різниці з відповідачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2019 о 15 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Жилянська, 103, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 при перестроюванні, не впевнилася в безпечності руху та скоїла зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого, обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим ОСОБА_1 порушила п. 10.1 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.07.2019 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За змістом страхового акту № 006.00691919-1 дорожньо-транспортну пригоду від 04.07.2019 кваліфіковано як страховий випадок на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 14/19-Т/Чн від 25.01.2019. Сума страхового відшкодування становить 117 452,40 грн, виплату здійснити на рахунок одержувача ТОВ «Автомобільний Дім Україна Мерседес-Бенц».

Згідно зі звітом про вартість відновлювального ремонту, складеним ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», дата оцінки: 07.05.2019, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки Mercedes - Benz, д.н.з. НОМЕР_1 становить 124 471,26 грн на дату оцінки.

Як вбачається з копії рахунку № НОМЕР_3 від 04.05.2019, виставленого СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес-Бенц», здійсненого на підставі заявки на ремонт № від 04.05.2019 транспортного засобу Mercedes-MAYBACH S450, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість ремонту становить 117 452,40 грн.

14.05.2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату 117 452,40 грн на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес-Бенц» з призначенням платежу: страх. виплата ОСОБА_2 , Акт № 006.00691919-1 від 08.05.2019, зг. рах. № НОМЕР_3 від 04.05.2019 в т.ч. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 27221795 від 14.05.2019, копію якого долучено до позовної заяви.

Згідно даних централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, транспортний засіб Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано в ПАТ «СК «УСГ». Ліміт за шкоду майну: 100 000 грн.

Зі змісту квитанції від 30.08.2019 вбачається, що ПАТ «СК «Українська Страхова Група» здійснило виплату 100 000 грн на рахунок ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» з призначенням платежу: страх. відшк. ЕР-105361795 від 15.04.2019 стр. Акт. ДКЦВ - 17943 від 30.08.2019; ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 ; Регрес СА № 14/19-Т/Чн; без ПДВ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Однак, колегія суддів не погоджується з правовими підставами, з яких суд виходив, задовольняючи позов.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

Відносини ж між ОСОБА_1 та її страховиком ПАТ «СК «УСГ» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом № 1961-IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Сторонами не заперечується, що ПАТ «СК «УСГ» виплатило ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 100 000 грн страхового відшкодування за винятком франшизи, тобто в розмірі ліміту відповідальності, зазначеному у страховому полісі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму, відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. У спірних правовідносинах такою особою є страховик ОСОБА_2 - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на свою користь різниці між фактичним розміром понесених витрат та відшкодованою сумою в розмірі 17 452,40 грн, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» посилалося на положення статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192, 1194 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що у даній справі правильним є висновок суду, що до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 як страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до ОСОБА_1 як особи, відповідальної за завдані збитки.

Доводи апеляційної скарги про повідомлення про настання страхового випадку подано та підписано не страхувальником, а неуповноваженою особою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони були вже предметом розгляду судом першої інстанції та таким доводам надана правова оцінка судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду, а лише викладені в тій в редакції як у відзиві на позовну заяву.

Незважаючи на помилковість мотивів, з яких суд виходив, задовольняючи позовні вимоги, висновки суду по суті щодо стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром понесених витрат та відшкодованою сумою є правильними.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні щодо його мотивувальної частини.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19.10.2023.

Головуючий Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.О. Писана