КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/3123/23
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі - Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
про стягнення аліментів
на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
16.06.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якій позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, на період навчання останньої та до досягнення нею 23-річного віку, за умови, якщо вона буде продовжувати навчання.
В обґрунтування позову позивачка стверджує, що вона разом з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка набула повноліття та у відповідності до довідки Одеської національної академії харчових технологій навчається на заочній формі навчання на факультеті Технології зерна і зернового бізнесу, строком по 30.06.2025 року. Позивачка стверджує, що ОСОБА_3 перебуває на повному її утриманні, однак, наразі відповідачем не здійснюється свій батьківській обов`язок з утримання дочки на період навчання.
Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05.07.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання в судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.
Ухвалою суду від 05.07.2023 року встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Вказану копію ухвали суду від 05.07.2023 року, разом з копією позовною заяви та додатками до неї було скеровано відповідачеві на встановлену у відповідності до відповіді з відділу адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Одеській області адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 отримано вказану поштову кореспонденцію 18.07.2023 року, про що свідчить підпис останнього на наявному в матеріалах справи рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
В межах п`ятнадцятиденного терміну, починаючи з 18.07.2023 року, а саме 25.07.2023 року до суду надійшли від імені ОСОБА_2 письмові заперечення проти позову, з посиланням на часткову незгоду з заявленими позовними вимогами, зазначивши, що він ОСОБА_2 не був усвідомлений про навчання дочки у навчальному закладі та не відмовляється від обов`язкову утримувати дочку на період навчання, разом з тим не у заявленому позивачем розмірі, приймаючи, перебування на його утриманні неповнолітньої дочки, матері пенсіонера, яка має інвалідність ІІІ-ої групи.
Однак, оглянувши вказані заперечення на позовну заяву, суд зазначає, що як вже роз`яснювалось відповідачеві в ухвалі суду від 05.07.2023 року, останній у відповідності до норм чинного Цивільного Процесуального Кодексу України, а саме положень ст. 178 ЦПК України має право на подання саме відзиву на позовну заяву, у якому відповідач викладає заперечення проти позову.
Чинний Цивільний Процесуальний Кодекс України не містить такого виду заяви з процесуальних питань, як заперечення проти позову.
Крім того, у відповідності до ухвали суду від 05.07.2023 року та положень ст. 178 ЦПК України, відповідачеві роз`яснювалось, що до відзиву додаються зокрема документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Оглянувши подані до суду письмові заперечення проти позову, судом встановлено, що відповідачем не додано документів, що підтверджують їх надіслання (надання) і доданих до них доказів іншим учасникам справи, зокрема ОСОБА_1 .
Приймаючи, що подані до суду письмові заперечення проти позову не відповідають вимогам статті 178 ЦПК України, останні судом не приймаються під час розгляду справи.
У судове засідання призначене на 19.10.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином.
12.09.2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності.
Від відповідача по справі ОСОБА_2 до суду не надходило будь-яких інших документів, відзиву на позовну заяву, як і не повідомлялось про причини неявки.
Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 19.10.2023 року за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи документів, без врахування заперечень відповідача проти позову, та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У відповідності до наданої до суду копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 28.07.2011 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , отримано судом відповіді з відділу адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Одеській області відносно ОСОБА_1 , довідки про реєстрацію місця проживання особи, ви жданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради відносно ОСОБА_3 , судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає спільно з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .
У відповідності до наданої до суду довідки Одеської національної академії харчових технологій Міністерства освіти і науки України від 02.06.2023 року за №308/ф1, ОСОБА_3 є студенткою ІІ курсу СВО «Бакалавр» заочної форми навчання факультету Технології зерна і зернового бізнесу на підставі договору про надання освітніх послуг. У довідці зазначено, що ОСОБА_3 переведена на «» курс заочної форми навчання наказом від 16.01.2023 року за №08-03, з терміном навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року.
Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу (пункт 2 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до положень частини третьої статті 12,частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зі встановлених вище обставин, вбачається, що повнолітня дочка сторін по справі не набула двадцяти трьох річного віку, навчається у Одеській національній академії харчових технологій Міністерства освіти і науки України, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Разом з тим, позивачкою в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду жодних доказів на підтвердження матеріального стану відповідача, можливості останнім сплачувати аліменти у заявленому розмірі, як і доказів на підтвердження не працевлаштування повнолітньої дочки.
На підставі викладеного суд доходить до висновку, про неспроможність позивачки особисто нести витрати на утримання спільної повнолітньої дочки сторін по справі - ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, на період її навчання, у тому числі витрати на навчання.
Одночасно, розглядаючи цей спір судом приймається, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність потреби повнолітньої дочки сторін ОСОБА_3 у матеріальній допомозі, а також будь-яких доказів на підтвердження неспроможності батька дочки ОСОБА_2 надавати матеріальної допомоги повнолітній дочці на період її навчання, або доказів на підтвердження стану здоров`я відповідача, що впливає на його працездатність.
Враховуючи, що обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків, а також те, що відповідач є працездатною особою та є батьком ОСОБА_3 , яка досягла повноліття та продовжує навчання, яка в свою чергу потребує матеріальної допомоги батька, приймаючи відсутність доказів неможливості надавати таку допомогу, однак приймаючи відсутність поданих зі сторони позивача доказів матеріального стану відповідача, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на повнолітню ОСОБА_3 у розмірі 1500 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше, як до досягнення нею 23-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16.06.2023 року.
Розглядаючи цей спір, судом враховуються висновки Європейського суду справ людини, згідно з якими, виходячи з усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок.
Також, рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, у відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 76-82, 141, 263-265, 280-282, 352, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 199, 200 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на повнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 червня 2023 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, як до досягнення нею 23-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ,на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.