Справа № 454/3468/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Адамович М. Я. ,
за участю секретаря Калиш В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним,,
Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просив стягнути з позивача на його користь 105000грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та 2400грн. витрат на проведення дослідження з використанням поліграфу.
Зазначив, що акт наданих послуг від 15.09.2023р. є підтвердженням обсягу і вартості правової допомоги. Розмір погодженого між ним та адвокатом гонорару не потребує доведення послуг та часу, витраченого на надання послуг.
Також ним сплачено 2400грн. за проведення дослідження з використанням поліграфа та надання висновку.
Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішенням суду від 13.09.2023р. позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 19000грн. В частині позовних вимог до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 відмовлено.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена зокрема у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц, від 09.06.2020р. у справі №466/9758/16-ц.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Стороною відповідача надано суду:

1.Договір №5-10/2021 від 03.02.3030р., на підставі якого ОСОБА_5 надавав послуги професійної правничої допомоги ОСОБА_2 та відповідно до п.5.1. цього договору оплата за надані адвокатом послуги здійснюється відповідно до додатку №1 до цього договору.

2.Додаткову угоду від 01.08.2023р. про внесення змін до договору про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якої сторони домовилися про зміну п.5.1 договору від 03.02.2020р. та вирішили викласти ;

3.Акт наданих послуг від 15.09.2023р., відповідно до якого адвокатом виконано зобов`язання за договором та вартість правничої допомоги у справі складає 105000грн., вартість послуг за зустрічним позовом - 35000грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 адвокат Козій А.В. зазначив розмір витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в сумі 11000грн., виходячи з розрахунку 1000грн. за одну годину роботи адвоката, які складаються з: консультація, узгодження правової позиції, збір доказів, підготовка та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду, підготовка та подання двох адвокатських запитів, підготовка та подання відзиву на позов.

Також до судових витрат (окрім професійної правничої допомоги) витрат включено 2400грн. за проведення дослідження з використанням поліграфа.

У відзиві також зазначено, що на підтвердження понесення відповідачем витрат суду будуть надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, а також детальний опис вчинених дій (наданих послуг).

В той же час, в заяві про ухвалення додаткового рішення стороною відповідача ОСОБА_2 не надано детального переліку та вартості наданих адвокатом Козій А.В. послуг, як і не надано підтвердження оплати цих послуг та гонорару.

Тому при визначенні розміру судових витрат, які поніс ОСОБА_2 суд враховує наступні послуги за договором, які адвокат Козій А.В. надавав під час розгляду справи судом:

- Клопотання про визнання явки позивача ОСОБА_1 обов`язковою (03.12.2020р.);

- Клопотання про повернення позовної заяви ОСОБА_1 (03.12.2020р.);

- Заява про допит свідків (03.12.2020р.);

- Заява про ознайомлення з матеріалами справи (31.03.2021р.);

- Ознайомлення з матеріалами справи в суді (31.03.2021р.);

- Заперечення на клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів (14.02.2022р.);

- Ознайомлення з матеріалами справи в суді (05.09.2023р.)

Також, адвокат Козій А.В. приймав участь в судових засіданнях:

- 14.04.2022р. у підготовчому судовому засіданні протягом 20хв;

- 03.11.2022р. у підготовчому судовому засіданні протягом 30хв;

- 13.02.2023р. у підготовчому судовому засіданні протягом 37хв;

- 01.03.2023р. у підготовчому судовому засіданні протягом 10хв;

- 28.04.2023р. в судовому засіданні протягом 20хв;

- 24.05.2023р. в судовому засіданні протягом 16хв;

- 31.08.2023р. в судовому засіданні протягом 2год та 16хв;

- 12.09.2023р. в судовому засіданні протягом 23хв.

Таким чином, з огляду на погодження ОСОБА_2 та адвокатом Козій А.В. погодинної оплати послуг з надання професійної правничої допомоги, зокрема 1000грн. за одну годину, то під час судового розгляду справи адвокат надав послуги на суму 17000грн.

Що стосується витрат на проведення дослідження з використанням поліграфа в розмірі 2400грн., то такі не є судовими витратами, оскільки таке дослідження здійснено ОСОБА_2 на власний розсуд, і такий висновок, в розумінні 76 ЦПК України, не являється належним і допустимим доказом у справі, про що судом зазначено в мотивувальні частині рішення від 13.09.2023р.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

ОСОБА_2 на виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України не надав суду детального опису та вартості наданих адвокатом послуг після подання відзиву на позов.

Також, відповідачем та його представником не надано Додатку 1, який обумовлений в п.5.1. договору про надання правової (правничої) допомоги та містить вартість послуг адвоката.

Натомість, до заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачем долучено додаткову угоду про внесення змін до Договору про надання правової (правничої) допомоги, датовану 01.08.2023р., яка змінює п.5.1. договору та визначає розмір витрат за надання правової допомоги в сумі 105000грн та гонорару в сумі 35000грн.

Також, розмір витрат на правову допомогу в сумі 105000грн. не обґрунтований детальним описом наданих послуг і такий розмір суперечить наведеному вище фактичним обсягом послуг, наданих адвокатом Козій А.В. в даній справі (17000грн.), які встановлено з матеріалів справи.

Таким чином, заявлений відповідачем ОСОБА_2 розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Тому, суд дійшов висновку, що витрати відповідача ОСОБА_2 на правову допомогу в розмірі 28000грн. відповідатимуть та будуть співмірними з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Визначаючи такий розмір витрат суд врахував доведені матеріалами справи витрати відповідача, а саме 11000грн. станом на день подання відзиву на позов та 17000грн. підтверджених матеріалами справи витрат на складання процесуальних документів, ознайомлення адвоката з матеріалами справи, участь його в судових засіданнях.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України ,

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №454/3468/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27000 (двадцять сім тисяч)грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Головуючий: М. Я. Адамович