РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві (Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним,

в с т а н о в и в:

У жовтня 2019 року позивач звернулась в Оболонський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним.

Посилається на те, що 05 жовтня 2016 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві було внесено актовий запис № 1316 про шлюб її батька ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . На підставі цього ОСОБА_4 отримала свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Зазначає про те, що її батько ОСОБА_6 05 жовтня 2016 року не міг бути присутнім у РАЦС, а ОСОБА_4 не мала наміру створювати сім`ю, оскільки її метою було отримання спадщини.

ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 не проживали, сімейно-шлюбні стосунки не підтримували, спільне господарство не вели.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

З ОСОБА_4 вона познайомилась у день смерті батька. У цей же день вона дізналась про наявність свідоцтва про шлюб батька з ОСОБА_4 .

Зазначає, що спадкоємцем є саме вона, а не ОСОБА_7 та/або її мати ОСОБА_4 , свідоцтво про шлюб є підробним, а шлюб фіктивним.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати шлюб, укладений 05 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 недійсним у зв`язку з його фіктивністю та анулювати актовий запис про реєстрацію шлюбу.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід головуючого судді.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_8 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Підтвердила викладене в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, підтримала викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 90-95). Зазначила, що ОСОБА_4 з ОСОБА_6 були знайомі ще з початку 1990-х років. На момент знайомства вона була вдовою та мала неповнолітню доньку ОСОБА_5 , 1975 року народження. ОСОБА_6 на той момент перебував у шлюбі з ОСОБА_9 та також мав доньку ОСОБА_10 , 1967 року народження. ОСОБА_10 потім одружилась та змінила прізвище на « ОСОБА_11 ». Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 носив формальний характер, спільного господарства вони не вели. У 1994 році ОСОБА_6 отримав ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Тимчасово ОСОБА_6 свою нову квартиру надав у користування дочці та її сім`ї, а сам починаючи з 1995 року жив у будинку ОСОБА_4 , оскільки між ними вже були сімейні стосунки, вони вели спільне господарство та бюджет. ОСОБА_3 не брала участі у житті батька ОСОБА_6 , їх стосунки зводились до періодичних телефонних дзвінків та відвідування батька декілька разів на рік. До себе у гості ОСОБА_3 майже ніколи не запрошувала. У 2016 році ОСОБА_4 з ОСОБА_6 подали спільну заяву про реєстрацію шлюбу та шлюб був зареєстрований 05 жовтня 2016 року. під час укладення шлюбу ОСОБА_6 був при повній свідомості, усвідомлював значення своїх дій та міг ними керувати. Всі платежі за комунальні послуги ОСОБА_4 з ОСОБА_6 оплачували разом та всі квитанції були заповнені власноруч ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, факт його смерті було зафіксовано працівниками швидкої допомоги, які прибули за викликом ОСОБА_4 . Цього ж дня останньою було укладено договір-замовлення на надання ритуальних послуг та сплачено зазначені послуги. 17 квітня 2019 року у ОСОБА_4 відбувся конфлікт з ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_12 . Конфлікт відбувся в присутності її доньки ОСОБА_5 .

Позовна заява містить багато інформації, яка не має жодного відношення до предмету доказування. Разом з тим, позивачем не надано доказів фіктивності шлюбу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 був членом її сім`ї, оскільки перебував у законних відносинах з її матір`ю ОСОБА_4 . Їх відносини почались ще у 90-х роках. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 разом вели господарство, вирішували побутові проблеми, відпочивали. Вони разом проживали у будинку ОСОБА_4 , проте також жили й за адресою реєстрації ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 . донька ОСОБА_6 - ОСОБА_3 була обізнана про стосунки її батька з ОСОБА_4 . Вони познайомились у 2010 році в лікарні № 3, де перебував ОСОБА_6 на лікуванні. ОСОБА_3 не могла змиритись з тим, що її батько мав іншу сім`ю. Позивач була знайома з ОСОБА_4 , проте не сприймала її та не хотіла визнавати їх стосунки. ОСОБА_3 в житті свого батька не приймала участі, не цікавилась його станом здоров`я, життям та побутом. Всі ці питання були покладені на вирішення ОСОБА_4 . Спілкування ОСОБА_3 з батьком зводилось лише в телефонному режимі та не частими відвідуваннями на дні народження. Позивачем доказів фіктивності шлюбу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , не надано. Просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві (Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 2, а.с. 116).

У матеріалах справи містяться письмові пояснення представника третьої особи, з яких вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність та ухвалити рішення згідно чинного законодавства (т. 1, а.с. 173-174).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2016 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві було внесено актовий запис № 1316 про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 05 жовтня 2016 року (т. 1, а.с. 49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 45).

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_6 , який був її батьком, 05 жовтня 2016 року не міг бути присутнім у РАЦС, а ОСОБА_4 не мала наміру створювати сім`ю, оскільки її метою було отримання спадщини. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 не проживали, сімейно-шлюбні стосунки не підтримували, спільне господарство не вели. З ОСОБА_4 вона познайомилась у день смерті батька. У цей же день вона дізналась про наявність свідоцтва про шлюб батька з ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , є фіктивним.

Частинами 1, 2 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Відповідно до абзацу 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач уклала шлюб без намірів створити сім`ю, тобто шлюб носив фіктивний характер.

Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16ц.

Позивач на підтвердження викладених у заяві доводів посилається на покази свідків.

Свідок ОСОБА_13 у суді показала, що вона була знайома з ОСОБА_6 , а також знає ОСОБА_3 з дитинства. ОСОБА_4 вона не знає, ніколи її не бачила. Вона проживала в одному будинку по АДРЕСА_2 з ОСОБА_6 у квартирі навпроти з 2016 року. Вона часто з ним спілкувалась, оскільки часто бувала дома через ремонт у квартирі та декретну відпустку. Періодично приходила до нього. ОСОБА_6 проживав сам. До нього у квартиру заходила приблизно раз на два тижні. З приводу укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 їй не було відомо, ОСОБА_6 ніколи про це не розповідав. ОСОБА_6 себе добре почував та все робив сам. Про прихід медичних (соціальних) працівників їй нічого не відомо. Один раз вона бачила як приїздила швидка допомога через проблеми з серцем у ОСОБА_6 . Останній якщо й не жив у своїй квартирі, то буквально декілька днів, міг їздити на дачу. ОСОБА_6 раніше переїхав до квартири, вже після смерті першої дружини ОСОБА_14 . Після її смерті квартира була зачинена, інколи до нього приходила донька.

Свідок ОСОБА_15 у суді показала, що знайома з позивачем та ОСОБА_6 з 1981 року. Вони разом отримали квартиру по АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 після смерті дружини у 2004 році переїхав жити на Троєщину на АДРЕСА_1. Останній періодично приблизно раз на 3 місяці приїжджав у квартиру по АДРЕСА_3 та вони спілкувались. Їй не відомо як часто донька приїздила до нього. Відповідача вона не знає, ніколи її не бачила. Про факт укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 їй нічого відомо. Донька про шлюб батька також не розповідала. Вона була у таких стосунках з ОСОБА_6 , що він би їй розповів про іншу жінку, шлюб з нею тощо. До смерті дружини ОСОБА_6 проживав у квартирі по АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_16 у суді показав, що позивач є його колишньою дружиною, у 2006 році вони шлюб розірвали. Відповідача він не знає, бачив її один раз на похованні ОСОБА_6 . З ОСОБА_6 він продовжував спілкуватись після розлучення з ОСОБА_3 , бачились приблизно раз на 3 місяці останні 5 років. ОСОБА_6 допомагав йому в будівництві будинку до 2011 року. Останні 2-3 роки вони просто зустрічались. Він приїздив до ОСОБА_6 додому в гості десь раз на пів року, а також спілкувались по телефону приблизно раз чи два на місяць. За життя ОСОБА_6 про шлюб не розповідав. ОСОБА_3 про шлюб також йому не розповідала. Останні роки ОСОБА_6 мав проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_6 йому розповідав, що ОСОБА_3 до нього їздила приблизно раз на тиждень. Про іншу жінку ОСОБА_6 ніколи не розповідав, чужих жіночих речей він не бачив. У квартирі слідів проживання іншої людини не бачив. За життя дружини про романи ОСОБА_6 ніколи не було відомо.

Будь-яких письмових доказів на підтвердження фіктивності шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 стороною позивача суду не надавалось.

До позовної заяви додані письмові докази, які фактично містять звернення позивача до правоохоронних органів після смерті батька та документи щодо спадкового майна ОСОБА_6 .

Зазначені документи не стосуються обставин укладення оспорюваного шлюбу та не свідчать про його фіктивність.

Відповідач, заперечуючи проти доводів позивача щодо фіктивності її шлюбу з ОСОБА_6 , також посилається на покази свідків.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що позивача вона не знає. З відповідачем знайома приблизно з 1975-1976 років, коли вона з колишнім чоловіком купила будинок поряд. ОСОБА_6 вона бачила, але особисто ніколи не спілкувалась, лише вітались. Вона живе в сусідньому будинку по АДРЕСА_4 . З ОСОБА_6 вона познайомилась у кінці 1980 року. У останнього квартира була, проте жив він з ОСОБА_4 у її квартирі по АДРЕСА_4 . ОСОБА_6 з ОСОБА_4 часто на вихідних їздили в село до неї. З ОСОБА_4 вона спілкувалась при зустрічах на вулиці. Їй не відомо чи був між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб, але вони роками жили разом та поводили себе як чоловік і дружина. З приводу ведення ними спільного господарства та бюджету їй не відомо. ОСОБА_4 називала ОСОБА_6 своїм чоловіком, а він її - дружиною.

Свідок ОСОБА_18 у суді показала, що знає позивача, вона є її двоюрідною сестрою. Відповідача також знає дуже давно. ОСОБА_6 був її рідним дядьком та вона знала його з народження. ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_4 з часу коли її донька ( ОСОБА_5 ) ходила в школу. Останній проживав з ОСОБА_4 , спочатку на дві сім`ї, а потім його перша дружина померла, та він постійно став жити з ОСОБА_4 . Вона бувала у них в гостях, більшу частину часу він жив у ОСОБА_4 у належному їй приватному будинку по АДРЕСА_4 . Вони там разом робили все по господарству. ОСОБА_4 возила його по лікарнях, коли він хворів. Дядько з нею часто спілкувався та вони з чоловіком часто питали коли вони з ОСОБА_4 зареєструють шлюб. ОСОБА_6 перед укладенням шлюбу з ОСОБА_4 розповів їй про це. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 жили як чоловік та дружина. Ремонти в будинку ОСОБА_6 робив сам, оскільки вмів і побудувати, і відремонтувати. Позивач і відповідач були знайомі, ОСОБА_6 доньку завжди запрошував на свята, зокрема, на свої дні народження. Позивач та відповідач в інший час між собою майже не спілкувались, оскільки ОСОБА_3 не сприймала нову дружину батька.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показала, що позивача вона особисто не знає, а відповідача знає, оскільки працювала з нею з 2012 року до середини 2016 року на одній роботі. Відповідач працювала консьєржем. ОСОБА_6 знала особисто, він приходив до ОСОБА_4 на зміну часто, приносив обіди, пригощав її печивом. У гостях вона ніколи не була, вони дружили на роботі. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вели себе як чоловік та дружина, вона в цьому не сумнівалась. ОСОБА_4 розповідала, що вони спочатку не були в шлюбі. Після звільнення вони продовжили спілкуватись. ОСОБА_4 приходила на стару роботу приблизно раз на місяць. Відповідач розповідала, що у ОСОБА_6 була раніше інша сім`я, а саме: дружина та донька. У ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були буже гарні стосунки, без будь-яких конфліктів.

Свідок ОСОБА_20 у суді показала, що позивача вона не знає, а з відповідачем знайома, вони сусіди, живуть поряд у приватному будинку, який поділений на чотири квартири. Відповідач жила в будинку десь з 1971 року. ОСОБА_6 вона знала приблизно з 1990 року. Спочатку він допомагав по господарству, а потім він з ОСОБА_4 почали жити разом десь з 1992 року. У будинку вона не була, але на подвір`ї вони спілкувались постійно. Їх двори розділені тином, який дозволяє постійно спілкуватись. Вона вважала, що вони чоловік та дружина і лише потім ОСОБА_4 сказала (десь у 2016 році), що вони офіційно одружились. Вони спілкувались як сусіди. ОСОБА_6 проживав майже постійно з ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 . З приводу ведення спільного бюджету їй нічого не відомо. Про попередню сім`ю ОСОБА_6 їй ОСОБА_4 розповідала. Знає, що була дружина та донька, але він розлучився з попередньою дружиною.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показала, що позивача бачила один раз в лікарні у ОСОБА_6 . Відповідача вона знає, це тітка її чоловіка. ОСОБА_6 знала десь з 1990-х років. ОСОБА_4 і ОСОБА_6 жили як чоловік і дружина з 90-х років. Про укладення шлюбу в 2016 році їм розповіли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Вони жили й по АДРЕСА_2 . Про спільний бюджет їй нічого не відомо. У гостях бували у них десь раз на 2-3 місяці. ОСОБА_6 говорив, що з першою дружиною не живе. Потім ОСОБА_4 розповідала, що ОСОБА_6 допомагав колишній дружині коли вона хворіла. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 інколи жили і в квартирі ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 .

Аналізуючи надані докази та покази свідків, зокрема, сторони позивача, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують відсутність у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 наміру створити сім`ю та набути прав і обов`язків подружжя.

Навпаки, покази свідків сторони відповідача є послідовними, частина свідків була сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по місцю їх спільного проживання по АДРЕСА_4 . Свідки описали обставини спільного побуту та поведінки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 як чоловіка та дружини.

Свідок ОСОБА_18 є близькою родичкою як ОСОБА_6 (племінниця), так і позивача (двоюрідна сестра). Вона постійно спілкувалась та бачилась з дядьком та його новою дружиною як до укладення між ними шлюбу, так і після цього.

Суд вважає, що покази свідків сторони відповідача спростовують покази свідків сторони позивача, пояснення яких фактично стосувались обставин його проживання за іншими адресами (по АДРЕСА_2 ), яке не носило постійного характеру. Також, свідкам позивача невідомі обставини проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та обставини укладення шлюбу між ними. Покази свідків позивача фактично не пов`язані з описом взаємовідносин ОСОБА_6 та ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу.

Вбачається, що стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження фіктивності оспорюваного нею шлюбу.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 40, 44, 45 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ), треті особи: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві (Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ, вул. просп. Червоної калини (Володимира Маяковського), 15-А), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) про визнання шлюбу недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27 жовтня 2023 року.

Суддя: