Провадження № 2/761/662/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги та встановлення нікчемності договору позики, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває вищевказана справа.

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2023р.

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач та його представник у судове засідання 24.10.2023р. повторно не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач2 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі та залишити позов без розгляду у зв`язку з другою неявкою представника позивача.

Вирішуючи це питання суд приймає до уваги наступне.

Копію ухвали суду від 02 серпня 2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання на 26.09.2023р. та судову повістку було надіслано на електронну адресу представника позивача та доставлено до електронної скиньки одержувача 17.08.2023р., про що в матеріалах справи містяться відповідні довідки.

Проте, у судове засідання, призначене на 26.09.2023р., позивач та його представник не з`явилися. Жодних клопотань та повідомлень про причини неявки до суду не надходило.

В судове засідання 24.10.2023р. позивач та його представник повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: судова повістка направлена та доставлена на електронну адресу представника позивача 09.10.2023р., про що в матеріалах справи наявна відповідна довідка.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022р. у справі № 759/14068/19 зазначив, що якщо учасник надав суду електронну адресу(хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022р. у справі № 725/486/22 також зазначено, що зазначивши саме таку адресу електронної пошти, позивач проінформував суд у встановлений процесуальний спосіб адресу для електронного листування, чим поклав на себе ризики щодо її актуальності.

З урахуванням вказаних висновків Верховного Суду, а також положень ЦПК України, суд приходить до висновку, що направлення ухвали суду та судових повісток на електронну адресу представника позивача є належним повідомленням.

Оскільки неявка позивача та його представника у судове засідання 24.10.2023р. є повторною, вона слугує підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

При цьому, суд враховує те, що поважність причин повторної неявки в судове засідання законодавцем не вимагається, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц провадження N 61-9020св21.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Так, заява про розгляд справи за відсутності позивача чи його представника до суду не надходила.

За ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року, «Пономарьов проти України» та "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

Разом з тим, у разі неможливості прибути у судове засідання з огляду на дію в Україні військового стану, а також з інших підстав, сторона позивача могла клопотати про розгляд справи у форматі відеоконференції поза межами розташування суду, та за допомогою власних засобів, однак, жодного клопотання стосовно розгляду справи у вказаному форматі до суду не надходило.

Про наявність норми статті 212 ЦПК України та такої можливості мав бути обізнаний представник позивача, який є адвокатом.

Також, позивач та його представник не були позбавлені права звернутись до суду з клопотанням про розгляд справи за наявними матеріалами без їх участі.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач (заявник) має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі, а саме: з 13 вересня 2022 року, минули всі розумні строки розгляду справи, а позивач, який є ініціатором судового розгляду, жодних зусиль стосовно прискорення розгляду справи, не вчиняє, а навпаки не з`являється у судові засідання, що зумовлює затягування судового розгляду справи.

Так, Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. При цьому, Європейського суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий суд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Беручи до уваги повторну неявку позивача та його представника у судове засідання, відсутності в матеріалах справи жодної вказівки про розгляд справи за відсутності ініціатора позову, суд залишає позовну заяву без розгляду, керуючись п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 259, 260, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги та встановлення нікчемності договору позики - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА