І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2023 р. м.Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,
позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Усова Ю.В.,
представника відповідача КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» - Миколасюка Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про визнання наказу незаконним та його скасування,
02.10.2023 представник відповідача КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» - Миколасюк Р.А. надав заперечення на заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, в якому просив відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі, оскільки позивач не надав попередній розрахунок судових витрат, в акті наданих послуг зазначені послуги, які не передбачені договором про надання правничої допомоги від 23.05.2023, також до заяви позивачем було надано договір про надання правничої допомоги по іншій справі. (а.с.118-119)
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Усов Ю.В. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали, просили задовольнити. Позивач надав суду копію договору про надання правничої допомоги від 23.05.2023, укладеного між ним та адвокатом Усовим Ю.В. зазначивши, що він помилково долучив до заяви договір, укладений в той же день з адвокатом Усовим Ю.В., але у справі про поновлення його на роботі. Він випадково їх переплутав.
Представник відповідача КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» - Миколасюк Р.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з підстав зазначених у запереченнях.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд звертає увагу, що представник позивача під час розгляду справи по суті зазначив про те, що докази оплати витрат на надання правничої допомоги будуть наданіпротягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Отже, стороною позивача було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат.
Таким чином, вказані докази було подано до суду в строк визначений законодавством.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 23.05.2023 (а.с.126), акт наданих послуг від 26.09.2023 (а.с. 114) та квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН2862992 (а.с. 116).
Щодо твердження представника відповідача про ненадання попереднього розрахунку судових витрат позивачем, суд зазначає, що у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14 грудня 2021 року, №905/716/20 від 8 квітня 2021 року, № 916/2087/18 від 31 березня 2021 року, №922/3812/19 від 10 грудня 2020 року зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Таким чином, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з підстав неподання позивачем даного розрахунку.
Щодо твердження представника відповідача про те, що акт наданих послуг від 26.09.2023 містить перелік послуг, що не передбачені договором про надання правничої допомоги від 23.05.2023, а тому відшкодування вартості даних послуг задоволенню не підлягає, суд зазначає наступне.
Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Суду надано належні та допустимі докази того, що відповідач та його представник досягли згоди про розмір гонорару, а також того, що відповідач фактично сплатив вказаний гонорар в повному обсязі.
Щодо твердження представника відповідача про те, що позивач долучив до заяви невірний договір про надання правничої допомоги, суд зазначає, що вказана дія позивача була викликана укладенням між позивачем та його представником двох фактично тотожних окремих договорів про надання правничої допомоги, а тому, поза розумним сумнівом, долучення невірного договору є механічною помилкою, яка була усунена позивачем на першому судовому засіданні шляхом надання копії належного договору про надання правничої допомоги.
Керуючись ст.ст. 12, 15, 134, 137, 141, 260, 270 ЦПК України,
Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про визнання наказу незаконним та його скасування.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
Суддя: