Справа №569/4449/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника адвоката Маєвського О.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить здійснити поділ спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом виділення у власність: ОСОБА_1 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), 2/3 частки земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0155 для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0147 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); 8/12 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером: 560100000:01:063:0148 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01); ОСОБА_3 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), 1/3 частки земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0155 для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0147 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); 4/12 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером: 560100000:01:063:0148 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 07 січня 2015 року від вищевказаного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась перша дочка ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась друга дочка ОСОБА_6 .

З огляду на те, що в подальшому між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не склалися нормальні подружні стосунки, то заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 травня 2022 року в справі №570/550/22 судом було вирішено задовольнити у повному обсязі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги та розірвати шлюб, а також залишити обох неповнолітніх дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживати з матір`ю. Станом на сьогодні обидві неповнолітні дочки проживають разом з матір`ю.

Водночас, з огляду на те, що неповнолітні дочки перебувають на повному утриманні ОСОБА_1 , останньою було реалізовано звернення до Рівненського районного суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів, за результатами розгляду якої судом було постановлено судовий наказ в справі, яким стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 лютого 2022 року та до повноліття дітей, який на сьогоднішній день перебуває на виконанні у відповідному органі ДВС та мінливо виконується боржником ОСОБА_3 .

За період спільного проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , останніми було набуто та придбано у спільну власність наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 (загальною площею 94,3 м2); земельну ділянку за кадастровим номером: :01:063:0155 для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0147 га; 1/12 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером: 560100000:01:063:0148. З огляду на те, що усі вищенаведені об`єкти нерухомого майна були набуті у власність сторонами у період їхнього спільного проживання та перебування у шлюбі, то все майно є спільною сумісною власністю сторін.

Однак, позивач вважає за доцільне та необхідне ініціювати питання здійснення поділу спільного сумісного майна, набутого за час проживання та перебування у шлюбі, шляхом виділення їй у власність по 2/3 частки усіх вищенаведених об`єктів нерухомого майна, відступивши від засад рівності часток подружжя, з врахуванням того, що потенційний відступ від засад рівності часток сторін подружжя шляхом збільшення частки майна позивача не становитиме для відповідача надмірного та неспіврозмірного тягаря, оскільки останній жодним чином не буде позбавлений, як належного йому права власності майна, так і житла, з огляду на зареєстроване місце проживання відповідача, відмінне від місцезнаходження спірного будинковолодіння. Крім цього, оскільки відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та ухилявся від участі в утриманні дітей, то неповнолітні діти сторін перебувають на повному утриманні позивача, яка була вимушена звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів, за результатами розгляду якої судом було постановлено відповідний судовий наказ, який на сьогоднішній день перебуває на виконанні у відповідному органі ДВС та мінливо виконується боржником, що в своїй сукупності свідчить про те, що розмір аліментів є недостатнім для забезпечення дитячих потреб у вигляді фізичного, духовного розвитку та лікування.

Отже, оскільки на утриманні позивача перебуває двоє дітей, які потребують нормальних умов життєдіяльності для забезпечення їх належного фізичного та духовного розвитку, догляду та виховання, яке лягає на плечі ОСОБА_1 , як матері, остання вважає, що існують усі підстави відступити від засад рівності часток при поділі майна подружжя.

07 квітня 2023 року відповідач, діючи через свого представника ОСОБА_4 , подав зустрічний позов, в якому просив здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином: виділити у власність ОСОБА_3 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м.; виділити у власність ОСОБА_3 1/2 земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0155 для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0147 га; виділити у власність ОСОБА_3 1/24 земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером: 560100000:01:063:0148; виділити у власність ОСОБА_1 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м., 1/2 земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0155 для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0147 га; виділити у власність ОСОБА_1 1/24 земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером: 560100000:01:063:0148.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області було зареєстровано шлюб між сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася дочка ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ще одна дочка ОСОБА_6 . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі № 570/550 від 03 травня 2022 року було розірвано шлюб між сторонами.

За період спільного проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 останніми було набуто та придбано у спільну власність наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 (загальною площею 94,3 м2); земельну ділянку за кадастровим номером: :01:063:0155 для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0147 га; 1/12 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером: 560100000:01:063:0148.

З огляду на те, що усі вищенаведені об`єкти нерухомого майна були набуті у власність позивачем та відповідачем у період їхнього спільного проживання та перебування у шлюбі, то вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

У первісному позові відповідач просила суд виділити їй, зокрема 8/12 земельної ділянки АДРЕСА_2 за кадастровим номером: 560100000:01:063:0148, проте така частка є значною більшою за ту, яка наразі належить подружжю, адже у власності подружжя знаходиться 1/12 земельної ділянки.

Також, позивач посилалася на те, що вона повністю самостійно утримує дітей, а аліменти, які призначені судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області по справі № 570/551/22 сплачуються «мінливо», проте, на підтвердження таких обставин не було подано жодного доказу.

Позивач є фізичною особою-підприємцем. У 2018 році сторонами було придбано земельну ділянку з кадастровим номером :01:063:0155 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0147 га та житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказані об`єкти нерухомості були придбані виключно за кошти ОСОБА_3 , які він отримав внаслідок діяльності в якості ФОП, в той час, коли ОСОБА_1 не мала особистого доходу.

Також, ОСОБА_3 сплачує аліменти і, більше того, часто сплачує їх з переплатою. Крім того, як про те сама зазначає і позивач, ОСОБА_3 проживає разом з нею та дітьми у спірному будинку. Відповідно, окрім аліментів, він постійно бере участь в утриманні дітей, купує продукти, необхідні речі, організовує дітям дозвілля. Також ОСОБА_3 бере участь і в дошкільному житті дітей, відвідуючи заходи для батьків та допомагаючи у зміцненні навчально-матеріальної бази дошкільного закладу. Враховуючи те, що у ОСОБА_3 , як у підприємця, вільний графік, а позивач працює найманим працівником, то він більше проводить часу з дітьми, ніж мати дітей.

Отже, відповідач належним чином забезпечує своїх дітей для їх повноцінного розвитку, не приховував чи нищив спільне майно, не витрачав його на шкоду сім`ї, саме ОСОБА_3 придбав в інтересах своєї сім`ї за зароблені ним кошти спірне майно. Також, для покупки спірного майна мати ОСОБА_3 надала 10 000 доларів США. Зважаючи на це, відсутні жодні підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя.

05 травня 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив задовольнити первісний позов та відмовити в задоволенні зустрічного позову.

У відзиві вказав, що посилання ОСОБА_3 на сумлінність сплати ним аліментних платежів не підтверджує безумовний факт повноцінного матеріального забезпечення власних дітей, а свідчить лише про належне виконання ухваленого судового наказу. Саме ОСОБА_1 здійснюється повне фінансове утримання власних дітей, витрати на яке значно перевищують розмір аліментів, які примусово стягуються з ОСОБА_3 . При цьому, розмір аліментів, які примусово стягуються з ОСОБА_3 , явно недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування спільних дітей сторін, оскільки мати дітей ОСОБА_1 лише за один місяць користування комунальними послугами, відвідування дитячого садку та харчування у ньому, за купівлю одягу, ліків, засобів особистої гігієни та продуктів харчування для останніх, а також за організацію їхнього дозвілля та розваг сплачує грошові кошти, розмір яких, як мінімум, вдвічі перевищує той, який примусово стягується з ОСОБА_3 , як боржника згідно судового наказу про стягнення аліментів.

Вищенаведені обставини в своїй сукупності, а також, й встановлення у заочному рішенні Рівненського районного суду Рівненської області в справі №570/550/22 від 03 травня 2022 року необхідності залишення неповнолітніх дітей з матір`ю, проти чого ОСОБА_3 не заперечував, спростовує доводи останнього про його пріоритетне проведення часу з останніми, на відміну від їх матері, оскільки вказаний намір та бажання первісно встановлено не було.

Потенційний відступ від засад рівності часток сторін шляхом збільшення частки майна ОСОБА_1 у житловому будинку АДРЕСА_1 , не становитиме для ОСОБА_3 надмірного та неспіврозмірного тягаря, оскільки останній жодним чином не буде позбавлений, як належного йому права власності на дане майно, так і житла, а також, й можливості придбання ще одного.

16 травня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить первісний позов задовольнити частково, зустрічний повністю.

У відповіді вказує, що при обрахунку загальних витрат на утримання дітей, то витрати ОСОБА_3 перевищують витрати ОСОБА_1 на утримання спільних дітей, оскільки ОСОБА_3 витрачає на продукти харчування та інші необхідні речі для утримання дітей більше 9000 грн. на місяць. Також оплачує витрати на дозвілля дітей. Крім того, ОСОБА_3 часто розраховується за витрати на дітей готівкою, однак, на відміну від позивача, не зберігав чеків, оскільки вважав це природним батьківським обов`язком.

Копії фіскальних чеків, що були долучені до матеріалів справи разом з відзивом на зустрічний позов, не можна вважати належними та достовірними доказами, так як вони не містять жодних відомостей про те ким була здійснена оплата та з якою метою ті чи інші продукти або предмети купувалися. Таким чином, неможливо довести, що вказані витрати стосувалися саме утримання дітей, а не особистих потреб і хто поніс ці витрати.

При цьому зазначає, що сторони проживають разом, в одному будинку, і з ними проживають їхні діти. Незважаючи на це, відповідач сплачує аліменти на утримання дітей і додатково бере участь в їх утриманні.

31 травня 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшли заперечення, в яких він просив задовольнити первісний позов та відмовити в задоволенні зустрічного позову.

У запереченнях вказав, що сам факт наявності у ОСОБА_1 долучених копій чеків, як розрахункових документів, наданих останній відповідними суб`єктами господарювання, підтверджує факт того, що саме останньою було здійснено усі без виключення розрахункові операції у сфері торгівлі, громадського харчування та надання послуг. При цьому, наведені ОСОБА_3 доводи щодо неможливості встановлення з долучених розрахункових документів мети та визначеності придбаного ОСОБА_1 товару не відповідають дійсності, оскільки зі змісту кожного з долучених чеків чітко вбачається вид придбаних речей та продуктів, зокрема, дитячого харчування, солодощів, дитячого одягу, ліків і гігієнічних засобів, а також, оплат за проведення дитячого дозвілля, шкільного харчування та комунальних витрат. Водночас, діаметрально протилежною є ситуація в частині існування критеріїв належності та достовірності долучених ОСОБА_3 доказів у вигляді копій виписок з АТ КБ «ПриватБанк» та «Монобанк», з огляду на те, що зі змісту вказаних документів вбачається лише факт, дата та місце здійснених останнім розрахункових операцій щодо придбання тих чи інших товарів або послуг у їх постачальників - відповідних суб`єктів господарювання, однак, вказаними документами не підтверджується жоден з можливих критеріїв для визначення виду та типу придбаного товару або послуги, а відтак, й логічне співвідношення факту купівлі останніх з відповідним цільовим призначенням, тобто, на потреби дітей.

Також, вказує, що 07 лютого 2023 року ОСОБА_1 до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області була подана заява про те, що її колишній чоловік - ОСОБА_3 , користуючись належним останній на праві особистої приватної власності автомобілем «Skoda SupeB», державний номерний знак НОМЕР_1 , ймовірно здійснив незаконне та протиправне відчуження та/або перереєстрацію вказаного транспортного засобу поза волею його правомірного власника - ОСОБА_1 , чим завдав останній майнової шкоди. 02 березня 2023 року на підставі рапорту о/у Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про те, що при проведенні перевірки матеріалів зареєстрованих до ЄО №3713 від 07 лютого 2023 року, було встановлено, що невстановлена особа здійснила підробку документів для реєстрації транспортного засобу, а відтак, старшим дізнавачем Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Воронцовим В.П. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України. Станом на сьогодні, старшим дізнавачем Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Воронцовим В.П. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000255 за ч. 1 ст. 358 КК України, у межах проведення якого виявилось, що 15 листопада 2022 року згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/22/002612 від 15 листопада 2022 року суб`єкт господарювання Приватне підприємство «Автотрейдінг-Волинь», діючи начебто на підставі укладеного з ОСОБА_1 договору комісії, здійснило продаж належного останній транспортного засобу на користь покупця ОСОБА_7 .

З огляду на те, що ОСОБА_1 не підписувались жодні договори та не вчинялись жодні правочини, спрямовані на відчуження вказаного транспортного засобу, що вбачається, зокрема й з долученої копії протоколу допиту останньої, старшим дізнавачем Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Воронцовим В.П. було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та, на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області про тимчасовий доступ до речей та документів від ПП «Автотрейдінг-Волинь», було отримано оригінальні примірники вищенаведених договорів, які будуть направлені на подальше почеркознавче експертне дослідження до уповноваженої експертної установи.

Разом з тим, листом ГСЦ МВС від 21 квітня 2023 року у відповідь на поданий адвокатський запит було повідомлено про те, що 06 грудня 2022 року ОСОБА_7 на підставі укладеного 04 грудня 2022 року у суб`єкта господарювання ТОВ «Документ Авто» договору купівлі-продажу транспортного засобу №8096/22/010596 вищевказаний транспортний засіб було перереєстровано на нового власника ОСОБА_8 .

В подальшому, 09 березня 2023 року ОСОБА_8 , на підставі укладеного 28 лютого 2023 року в суб`єкта господарювання ТОВ «Авто-Альфа» договору купівлі-продажу транспортного засобу №7625/23/010340, вищенаведений транспортний засіб було перереєстровано на нового власника ОСОБА_9 .

З огляду на вищевикладені обставини та зважаючи на те, що деякі з вище перелічених осіб мають безпосереднє відношення до особи ОСОБА_3 , який після вищенаведеної хронології перереєстрації належного ОСОБА_1 транспортного засобу певний час здійснював користування останнім, що додатково буде підтверджено належними засобами доказування, уповноваженими особами органу досудового розслідування буде перевірена можлива причетність останніх до можливого підроблення офіційних документів, внаслідок якого ОСОБА_1 була протиправно та незаконно позбавлена права власності на автомобіль.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити поданий нею позов з підстав у ньому наведених. Також вказала, що вона з відповідачем та дітьми дійсно проживають разом в одному будинку, однак відповідач продукти харчування купляє лише для себе, дітям ні одяг, ні продукти харчування не купляє, не цікавиться їх життям, зокрема не знає які вони відвідують навчальні заклади чи гуртки, при цьому він сплачує аліменти на обох дітей в розмірі 2 100 грн. на місяць, що є явно недостатнім для їх утримання.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив первісний позов задовольнити в повному обсязі, оскільки доказами доведено можливість відступу від засад рівності часток подружжя, так як діти проживають за рішенням суду з матір`ю, яка здійснює за ними повний догляд і утримання, розмір сплачуваних відповідачем аліментів є неповним і недостатнім для утримання дітей, свідки в судовому засіданні підтвердили факт одноосібного утримання позивачем спільних дітей сторін, а також належний позивачу транспортний засіб було відчужено поза межами її волі.

Відповідач в судовому засіданні поданий ним зустрічний позов підтримав та вказав, що просить розділити майно порівну, незважаючи на те, що все будував та забезпечував лише він, позивач не працювала, однак не вимагає більшу частину з цього майна. Щодо аліментів вказав, що хотів би платити більше на дітей, та і платив нещодавно, однак його підприємницька діяльність пов`язана з розважальною сферою, яка не є актуальною в даний час і відповідно не приносить дохід. Він забезпечує дітей повністю, купує їм необхідні речі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила первісний позов задовольнити частково, зустрічний повністю. Вказала, що за результатами судового розгляду вони частково визнають позовні вимоги ОСОБА_1 в частині необхідності поділу майна подружжя, а в частині способу поділу - категорично заперечують. Тому, просять зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю та розділити майно у рівних частках між сторонами.

Вказує, що сторони, навіть після розлучення, проживають разом, в одному будинку, і з ними проживають їхні діти. ОСОБА_3 самостійно забезпечував сім`ю, а жінка доглядала та виховувала дітей. Усе майно, що було нажите за час перебування у шлюбі, було придбане саме за рахунок підприємницької діяльності ОСОБА_3 . Він ніколи не приховував майно та здійснив державну реєстрацію права власності як будинку, так і земельної ділянки, саме на колишню дружину. Такі дії свідчать про довіру до неї та про турботу про сім`ю. Наразі, він продовжує купувати своїм дітям усе необхідне та намагатися проводити з ними якомога більше часу. Незважаючи на це, відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, окрім того, ще додатково бере участь в їх утриманні.

Щодо фіскальних чеків та виписок з банківських карток поданих позивачем наголосила, що вони не містять жодних відомостей про те, з якою метою та кому ті чи інші продукти або предмети купувалися. Таким чином, неможливо довести, що вказані витрати стосувалися саме утримання дітей, а не особистих потреб. При цьому, при детальному вивчені фіскальних чеків, долучених ОСОБА_1 , неодноразово трапляються такі предмети, як тампони, прокладки та кава. Такі покупки очевидно не призначені для дітей. Також ідентична ситуація є з фіскальними чеками з аптеки, де куплявся валідол, корвалмент, валеріана. Усі ці ліки не можуть використовуватися для дітей. Крім того, у фіскальному чеці від ТОВ «Вигідна покупка» від 03 квітня 2023 року серед переліку товарів зазначено сумку-бананку чоловічу та шкарпетки чоловічі. Враховуючи, що колишнє подружжя має двох дочок, то, відповідно, ці речі купувалися не для них.

Якщо підсумовувати витрати, про які можна точно стверджувати, що були зроблені на дітей, та розділити їх на кількість місяців в яких вони були зроблені, то виходить, що середні витрати на двох дітей в місяць становлять менше аніж 1 744 грн. Натомість, ОСОБА_3 сплачує згідно з судовим наказом, що виданий Рівненським міським судом Рівненської області по справі № 570/551/22, 1/3 свого доходу на утримання своїх дочок. Це виходить приблизно 1 200 грн. на місяць на одну дитину. Таким чином, ОСОБА_1 також зобов`язана утримувати спільних дітей, а не тільки покладатися на аліменти, що сплачуються колишнім чоловіком. Тобто, у разі якщо зараз ОСОБА_3 сплачує приблизно 2 400 грн. на двох дітей, то ОСОБА_1 повинна витрачати як мінімум таку ж суму, що в сукупності створює можливість витрачати на двох дітей 4 800 грн. І навіть у разі додавання усіх сум, зазначених в фіскальних чеках ОСОБА_1 та виписках з двох банківських карток, її середні витрати на місяць становлять 6 200 грн. Це враховуючи усі товари та послуги, які стосуються та не стосуються дітей. Однак, дитячі товари лише на суму не більше 1740 грн.

ОСОБА_3 не оскаржував рішення про розірвання шлюбу з визначеним місцем проживання дітей та судовий наказ про стягнення аліментів, хоча обидві сторони не заперечують, що діти не проживають лише з матір`ю, вони, як і раніше, усі живуть в одному будинку. Відповідач не хотів конфліктувати з матір`ю своїх дітей і погодився з її рішенням та рішенням суду. ОСОБА_3 сплачує той розмір аліментів, який визначив суд та визначає виконавча служба. Більше того, ОСОБА_3 наразі має переплату по аліментах. Цей розмір мінливий та пов`язаний з доходами ОСОБА_3 . Зменшення доходів спричинене воєнним станом, економічною кризою. Відповідно, при збільшенні доходів відбудеться і збільшення розміру аліментів. Проте, коли його доходи збільшаться, то він буде відповідно сплачувати більші аліменти, а втрачену частку будинку, яку суд може виділити ОСОБА_1 , йому вже ніхто не поверне, що очевидно є абсолютно несправедливим. Також, позивач не позбавлена можливості змінити розмір чи спосіб стягнення, подавши про це позов до суду і таким чином захистити свої права. Чого нею зроблено не було.

Щодо приховування, витрачання майна на шкоду інтересам сім`ї вказує, що у запереченні на відповідь на відзив ОСОБА_1 заявила, що відповідач без її відома продав автомобіль, що знаходився у спільній власності подружжя, однак будь-які посилання ОСОБА_1 чи звинувачення у подібних діях порушують принципи кримінального процесуального права, а також честь та гідність відповідача. Автомобіль було куплено за кошти, які заробив відповідач і знову ж таки, він зареєстрував його на бувшу дружину. На даний час він вибув з володіння сім`ї і лише власник міг це зробити. На договорі стоїть підпис ОСОБА_1 , яка є титульним власником автомобіля, і дотримано всіх вимог закону щодо дійсності, відповідно договір вважається дійсним.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та задоволені клопотання представників сторін про виклик і допит свідків.

Заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, з 06 вересня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них народилися дочки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Богдашівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області 16 січня 2015 року, серії НОМЕР_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області 27 листопада 2017 року, серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 та неповнолітні діти сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_4 та Інформаціями про реєстрацію місця проживання особи від 13 вересня 2022 року №37741 та №37740, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією його паспорта серії НОМЕР_5 , однак сторони визнають, що вони разом з двома їхніми неповнолітніми дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, під час перебування у шлюбі 08 червня 2018 року ОСОБА_1 укладено договори з ОСОБА_10 про купівлю нею житлового будинку під АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,0147 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:063:0155, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 08 червня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М., зареєстрованим в реєстрі за №273, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126977561 від 08 червня 2018 року, Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М., зареєстрованим в реєстрі за №274 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126977741 від 08 червня 2018 року.

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 укладено договір з ОСОБА_10 про купівлю нею 1/12 частки земельної ділянки, площею 0,0276 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:063:0148, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Договором купівлі-продажу від 28 грудня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М., зареєстрованим в реєстрі за №680 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №239110859 від 28 грудня 2020 року.

Судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2022 року в справі №570/551/22 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 лютого 2022 року та до повноліття дітей.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 травня 2022 року в справі №570/550/22, яке набрало законної сили 03 червня 2022 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено з матір`ю.

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, основний вид економічної діяльності - організування інших видів відпочинку та розваг, що слідує з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №69013435 станом на 01 березня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_3 відсутня.

Згідно Довідки Квасилівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Рівненської міської ради від 06 квітня 2023 року №42 ОСОБА_6 , 2017 року народження, виховується та навчається у даному закладі. За період відвідування закладу дошкільної освіти ОСОБА_11 її тато ОСОБА_3 брав участь у співпраці з закладом з питань навчання та виховання дочки, відвідував заходи для батьків, допомагав у зміцненні навчально-матеріальної бази тощо.

ОСОБА_1 надано суду виписки з її особового рахунку за період з 01 червня 2022 року по 01 травня 2023 року, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року, з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року, з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року, з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року з яких вбачається, що нею протягом вказаних періодів здійснювалися витрати на оплату комунальних послуг, послуг Квасилівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок), придбавалися продукти харчування, ліки, здійснювалися перекази особистих коштів на рахунки фізичних осіб, зокрема на рахунок ОСОБА_12 , в якості оплати за харчування ОСОБА_5 . Також, ОСОБА_1 надана її переписка щодо оплати за харчування ОСОБА_5 для ОСОБА_12 , та надані копії квитанцій, фіскальних чеків за період з 10 липня 2022 року по 02 травня 2023 року про придбання нею одягу, продуктів харчування, канцелярських приладів, засобів гігієни, ліків та оплату розваг.

ОСОБА_3 надана суду виписка з його особового рахунку за період з 01 червня 2022 року по 08 травня 2023 року, з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 січня 2023 року, з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року, з 01 квітня 2023 року по 08 травня 2023 року з яких вбачається, що ним протягом вказаних періодів придбавалися продукти, товари для дому, побутова техніка, одяг, оплачувалися розваги.

Окрім того, постановою Рівненського апеляційного суду від 01 березня 2023 року в справі №569/16804/22 постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року скасовано, провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

07 лютого 2023 року до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 подала заяву про кримінальне правопорушення, про те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 користуючись автомобілем марки «Шкода Супер Б», державний номерний знак НОМЕР_1 , змінив номерні знаки на НОМЕР_6 , що слідує з Талона-повідомлення Єдиного обліку №3713.

02 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що до чергової частини Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт оперуповноваженого Рівненського РУП про те, що при проведенні перевірки матеріалів зареєстрованих ЄО №3713 від 07 лютого 2023 року за зверненням ОСОБА_1 було встановлено, що невстановлена особа, здійснила підробку документів для реєстрації транспортного засобу, що слідує з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000255.

Також, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/22/002612 від 15 листопада 2022 року суб`єкт господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю ПП «Автотрейдінг-Волинь» на підставі укладеного з власником Договору комісії №6575/22/1/030876 від 14 листопада 2022 року, в якості продавця, та ОСОБА_7 , в якості покупця, уклали договір згідно якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві транспортний засіб марки «SKODA», модель «SUPERB», колір сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_1 , після повної оплати вартості транспортного засобу.

Як слідує з відповіді Головного сервісного центру МВС №31/600АЗ-8268-2023 від 21 квітня 2023 року згідно з даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, 06 грудня 2022 року територіальним сервісним центром № 5641 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області здійснено перереєстрацію транспортного засобу SKODA SUPERB, VIN НОМЕР_7 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3, який з 30 листопада 2022 року був зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 , на нового власника ОСОБА_8 на підставі укладеного 04 грудня 2022 року в суб`єкта господарювання ТОВ «ДОКУМЕНТ АВТО» договору купівлі-продажу транспортного засобу №8096/22/010596. 09 березня 2023 року територіальним сервісним центром № 2643 РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області транспортний засіб перереєстрований на нового власника ОСОБА_9 на підставі укладеного 28 лютого 2023 року в суб`єкта господарювання ТОВ «АВТО-АЛЬФА» договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7625/23/010340.

Свідок ОСОБА_13 , яка є сусідкою сторін, в судовому засіданні показала, що позивач повністю забезпечує дітей та займається їхнім вихованням. Позивачу фінансово важко, вона отримує від відповідача невеликий розмір аліментів. Їй особисто та зі слів дітей відомо, що все для дітей купляє лише позивач, однак за чиї кошти це придбано їй невідомо Також, зі слів позивача їй відомо, що в неї був транспортний засіб, який відповідач потім продав.

Свідок ОСОБА_14 , який є батьком позивача, в судовому засіданні показав, що фінансовим утриманням дітей та їх вихованням займається виключно позивач. Позивач особисто оплачує школу, гуртки, займається побутом. Позивач отримує від відповідач аліменти, але їх розмір є недостатнім для утримання дітей, і додаткових коштів відповідач не надає, це йому відомо зі слів позивача. При цьому позивач працює і більшість часу діти проводять з ним та бабою, це зокрема почалося після розлучення сторін, з червня 2022 року, діти перебувають у них з 8 години по 20 годину. Також, йому відомо, що за позивачем був зареєстрований транспортний засіб, вона цим автомобілем не користувалася.

Свідок ОСОБА_15 , яка є матір`ю відповідача, в судовому засіданні показала, що вона особисто дала сторонам 10 тисяч доларів США на купівлю спірного котеджу, а також допомогла купити їм один транспортний засіб, а потім інший. Допомагала з доглядом дітей. Відповідач одягає дітей, нещодавно одній дочці купив телефон, також їй про це казали діти. Чи достатньо коштів, які надає відповідач для позивача на утримання дітей, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що тривалий час знайомий зі сторонами по справі. Відповідач був хорошим батьком, займався дітьми, приділяв їм багато часу, у відповідача є спортивний клуб, який часто відвідували діти. Відповідач і зараз приділяє регулярно увагу дітям, менша дочка проводить час у його спортивному клубі, однак старша дочка такого не робить і це можливо під впливом позивача. Так як в нього і у сторін діти в одній групі в дитячому садочку, то йому відомо, що відповідач оплачує певні витрати у садку.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що тривалий час знайомий зі сторонами по справі. Відповідач не ухиляється від утримання дітей. Все майно купляв відповідач, заробляв кошти, також мати відповідача дала сторонам 10 тисяч доларів США. Відповідач постійно зараз проводить час з меншою дочкою, а з старшою менше, оскільки вона попала під вплив позивача. У відповідача є спортивний клуб і там він проводить час з меншою дочкою. Також відповідач з дочкою приїжджає до нього і вони відвідують кіно та кафе. Щодо утримання дітей, він бачив, коли діти не вдома, то відповідач купував їм телефон, одяг, діти собі ні в чому не відмовляли. Крім того, йому відомо, що у позивача був транспортний засіб марки «Шкода», однак, де ця машина наразі йому не відомо.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка майна співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (частини перша, друга статті 65 СК України).

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частини перша, друга, третя статті 70 СК України).

Системне тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття, незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права.

До складу майна, що підлягає поділу, входить як майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, так і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

При поділі майна подружжя шляхом визначення часток кожного із подружжя майно відбувається зміна режиму права спільної власності зі спільної сумісної власності на спільну часткову власність.

Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), земельна ділянка за кадастровим номером: :01:063:0155, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею, 0,0147 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); 1/12 частки земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0148, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,0276 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) набуті сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти.

При цьому суд зазначає, що між сторонами відсутній спір щодо правового режиму цього майна як спільної сумісної власності подружжя.

Водночас, між сторонами існує спір щодо поділу нерухомого майна, яке придбане під час шлюбу, але оформлено на одного з подружжя ОСОБА_1 .

В позовній заяві позивач просить суд відступити від засад рівності часток у спільному сумісному майні подружжя на підставі ст. 70 СК України, оскільки розмір аліментів є недостатнім для забезпечення дитячих потреб у вигляді фізичного, духовного розвитку та лікування. Також, не змінюючи підстав позову, в запереченні на зустрічну позовну заяву, представник позивача ОСОБА_2 ще однією підставою для збільшення частки позивача послався на те, що було відчужено належний позивачу транспортний засіб поза її волею. В свою чергу відповідач просив суд поділити спільне майно подружжя на рівні частки, у відповідності до загального правила, визначеного в ч. 1 ст. 70 СК України, та визнати за ними право власності по 1/2 частці кожного об`єкта спільної сумісної власності.

Статтею 70 СК України передбачено два випадки, коли суд має право відступити від принципу рівності часток подружжя у праві спільної власності.

По-перше, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. По-друге, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Аналізуючи наведені норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено.

Обов`язок, передбачений статтями 12, 81 ЦПК України, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як встановлено судом за судовим наказом з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, а також за рішенням суду неповнолітніх дітей залишено з матір`ю.

Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується сторонами, сторони з їхніми малолітніми дітьми проживають разом в будинку АДРЕСА_1 . З показань свідків, довідки Квасилівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Рівненської міської ради від 06 квітня 2023 року №42 встановлено, що відповідач приймає участь у вихованні дітей, однак на даний час, що не оспорюється сторонами, його стосунки погіршилися зі старшою дочкою, внаслідок чого він проводить більше часу з меншою дочкою. Діти хронічних хвороб не мають. Відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, заборгованості не має.

І позивачем, і відповідачем надані докази, щодо придбання продуктів харчування, дитячого одягу, оплати дитячих розваг. Дійсно позивач оплачує послуги Квасилівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Рівненської міської ради від 06 квітня 2023 року №42 та оплачує витрати на харчування ОСОБА_5 , зокрема найбільше витрат понесено в січні 2023 року у розмірі 1 043 грн. 23 коп., однак ОСОБА_3 допомагав у зміцненні навчально-матеріальної бази вказаного навчального закладу, і, як вказано вище, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), які він регулярно сплачує. Як слідує з розрахунку розмір доходу відповідача є мінливим і відповідно мінливим є розмір аліментів, однак він не є меншим 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Також суд зауважує, що позивач не зверталася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, в разі їх недостатності для утримання дітей, чи стягнення додаткових витрат, пов`язаних з утриманням дітей, їх розвитком чи лікуванням.

Щодо відчуження належного позивачу транспортного засобу поза її волею, то надані позивачем докази, а саме Талон-повідомлення Єдиного обліку №3713, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000255, договір купівлі-продажу транспортного засобу №6575/22/002612 від 15 листопада 2022 року, який укладений між ПП «Автотрейдінг-Волинь» та ОСОБА_7 , відповідь Головного сервісного центру МВС №31/600АЗ-8268-2023 від 21 квітня 2023 року про перереєстрацію транспортного засобу з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , і з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 не вказують на те, що транспортний засіб відчужив саме відповідач і відповідно суд не може дійти висновку, що відповідач приховав спільне майно чи витратив його на шкоду інтересам сім`ї.

Відтак, встановлені в суді обставини не дають суду достатніх підстав вважати, що відповідач приховав спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, розмір аліментів, які він сплачує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, що було б істотною обставиною для відступу від засад рівності часток подружжя та застосування положень ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України.

За таких обставин, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, виходячи із принципу рівності часток подружжя у спільному майні, вказане майно є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу між ними шляхом визнання за сторонами права власності по 1/2 частці вищезазначеного майна. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 частково, а зустрічного позову ОСОБА_3 повністю.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 6 039 грн. 00 коп., а враховуючи повне задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 з ОСОБА_1 на його користь слід стягнути судовий збір в розмірі 6 039 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Тому, враховуючи, що сторони мають сплатити одна одній судовий збір в однаковому розмірі, вони звільняються від обов`язку його сплачувати.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), земельну ділянку за кадастровим номером: :01:063:0155, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею, 0,0147 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); 1/12 частки земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0148, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,0276 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як такі, що набуті в період шлюбу.

Здійснити поділ житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0155, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею, 0,0147 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); 1/12 частки земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0148, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,0276 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 шляхом визнання за кожним з них права власності по 1/2 ідеальній частці житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), по 1/2 ідеальній частці земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0155, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею, 0,0147 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); по 1/24 ідеальній частці земельної ділянки за кадастровим номером: :01:063:0148, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,0276 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) з припиненням права спільної сумісної власності на цей житловий будинок та земельні ділянки.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Повне судове рішення складене 01 листопада 2023 року.

Суддя О.О. Першко