Справа №155/1085/23
Провадження №2-о/155/68/23
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2023 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Санакоєва Д.Т.,

при секретарі судового засідання Федонюк О.М.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Казмірука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою представника заявника - адвоката Овсієнка Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби у Волинській області,

В С Т А Н О В И В:

25.07.2023 року представник заявника - адвокат Овсієнко С.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Заяву обгрунтовує тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Луганської області. 13.02.1971 року Білокуракинським РВВС Луганської області йому було видано паспорт. У зв`язку із розірванням шлюбу заявник змінив прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 . З 1985 року заявник розпочав постійно проживати та працювати на території с. Михлин Луцького району Волинської області, де і проживає на даний час. Через власну недбалість заявник згубив паспорт СРСР, а паспорт громадянина України не виготовив. Крім того, заявник загубив своє свідоцтво про народження та військовий квиток. В даний час він немає можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як немає документів, що підтверджують його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року. Встановлення даного факту є підставою для оформлення належності до громадянства України, а оскільки іншого порядку чинним законодавством України не передбачено, тому представник заявника звертається із даною заявою до суду.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року на підставі вказаної заяви відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

25 січня 2023 року від заінтересованої особи Володимир-Волинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до суду надійшло пояснення на заяву. В своїх поясненнях представник заінтересованої особи просив відмовити у задоволенні заяви, зважаючи на те, що надані заявником докази не є безспірними, належними доказами, що підтверджують факт постійного проживання на законних підставах на території України станом на 24.08.1991р. За базами даних реєстру ЄІАС УМП ДМС України та обліками УДМС у Волинській області інформація щодо документування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортом громадянина України відсутня, з питань набуття громадянства України чи документування паспортом громадянина України зазначена особа не зверталася.

В судовому засідання заявник та представник заявника заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених у заяві.

Крім того, заявник суду пояснив, що у 1980 році при переїзді з Луганської області у Рівненську область в поїзді загубив документи, зокрема й паспорт. У Рівненській області в с. Кисоричі працював десь 1 рік. Згодом переїхав у Кіровоградську область, де проживав близько 2 років. Потім знову поїхав на Рівненщину. У 1985 році після смерті сестри співмешканки переїхав проживати на ОСОБА_5 , у с. Михлин Луцького району Волинської області. Працював у колгоспі під прізвищем своєї співмешканки « ОСОБА_6 ». У даному цивільному шлюбі у них народилася донька. Нікуди із с. Михлин не виїжджав. За час роботи в колгоспі отримав державний акт на землю. Весь час працював без паспорта, оскільки його ніхто не вимагав. У 1989 році заявник намагався відновити паспорт у паспортному столі м. Горохів, однак йому повідомили, що будуть обмінюватися паспорти, сказали нікуди не виїжджати. Замість паспорта дали довідку, щоб можна було брати товар у магазині. Коли отримували всі українські паспорти, він приходив у паспортний, але знайома йому працівниця там вже не працювала. Свідоцтво про народження віддавав у паспортний стіл.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України в момент проголошення незалежності України або набрання чинності ЗУ « від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п.1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону, згідно яких громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 з 13 листопада 1991 року.

При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження - за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Стаття 1 ЗУ «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах», а саме: проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Згідно ст. 3 Закону громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (далі - Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Підставою для звернення з даною заявою до суду слугувала втрата заявником паспорта громадянина СРСР та відповідно неможливість отримання паспорта громадянина України в компетентних органах.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, для оформлення органами міграційної служби належності до громадянства України заявнику необхідно надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року.

Судом встановлено, що з інформації Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області (а.с.56) при перевірці за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян по Україні виявлено факт державної реєстрації народження та шлюбу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-Актовий запис про народження №01 від 07 січня 1950 року складений виконавчим комітетом Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-Актовий запис про шлюб №02 від 18.03.1971 року складений виконавчим комітетом Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шлюб розірвано 02.04.1975 року у Луганській області

-Актовий запис про шлюб №244 від 14.06.1975 року складений Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області на ОСОБА_8 та ОСОБА_10 шлюб розірвано 08.02.1977 року у Луганській області.

-Актовий запис про шлюб №16 від 24.04.1977 року складений виконавчим комітетом Врубівської селищної ради Лутугинського району Луганської області на ОСОБА_8 та ОСОБА_11 шлюб розірвано 05.07.1978 року у Луганській області.

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9 від 02.08.2023 року (а.с.32) вбачається, що 25.04.1977 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Луганська область, Білокуракинський район, с. Петрівка, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВВС 13 лютого 1971 року та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, прізвище нареченого після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ». 05.07.1978 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції у Луганській області шлюб було розірвано, актовий запис №218.

Відповідно до інформації відділу з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції сектору з питань громадянства ДМС України Управління державної міграційної служби України у Волинській області від 05.09.2023 року (а.с.28) вбачається, що згідно обліків Управління ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не значиться. З питань набуття громадянства України чи документування паспортом громадянина України, зазначена особа не зверталась. Надати інформацію щодо належності до громадянства України не вбачається можливим.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області ОСОБА_2 від 02.08.2023 зареєстрованим чи знятим з реєстрації не значиться (а.с.29).

За інформацією УДМС у Луганській області від 05.09.2023 року, картотека заяв про видачу паспортів громадянина колишнього СРСР зразка 1938 року не збереглась, тому підтвердити чи спростувати видачу паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , виданого 13.02.1971 Білокуракинським РВВС на ім`я ОСОБА_2 нема можливості. Інформація стосовно запитуваної особи на території Луганської області відсутня (а.с.31).

На підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року представник заявника надав довідку Городищенської сільської ради №32 від 30.05.2023 (а.с.5) з якої вбачається, що ОСОБА_12 постійно проживає на території села Михлин з 1985 року по 2023 рік, за відомостями сільської ради місце проживання ОСОБА_12 був житловий будинок АДРЕСА_2 , його співмешканцями були: ОСОБА_13 (померла), ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Місце роботи був колгосп «Михлин».

Із акту обстеження, проведеного за зверненням ОСОБА_12 , складеного старостою Михлинського старостинського округу Онищук Я.М., за участю свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 (а.с.15) вбачається, що в ході обстеження встановлено, що дата та місце народження особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 , Луганська (Ворошиловградська) обл., Білокураківський район, с.Петровське. Місце проживання особи зі слів свідків в період з 1985 року по даний час - АДРЕСА_2 .

Із копії трудової книжки (а.с.6-14), вбачається, що книжка видана на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис прізвища ОСОБА_3 виправлено та застережено печаткою господарства та підписом відповідальної особи із відміткою про те, що прізвище ОСОБА_4 записано згідно паспорта серії НОМЕР_2 Лутугинським РВВС. В трудовій книжці зазначено відомості про військову службу заявника в період з 10.05.1968 по 13.06.1970 роки та відомості про роботу заявника з 1971 по 1979 р (а.с.6-14).

Із інформації ПОСП імені Шевченка вих.№256 від 26.07.2023 року (а.с.36) вбачається, що ПОСП ім. Шевченка є правонаступником Спілки пайовиків «Михлин» (протокол №3 від 06.02.2000 року), яка існувала на території Михлинської сільської ради Горохівського району Волинської області. ПОСП ім. Шевченка підтверджує, що згідно книги №5 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу «Михлин», заявник працював в колгоспі «Михлин» з 1985 року по 1998 р. під прізвищем ОСОБА_20 . Згідно Державного акту на право колективної власності на землю до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на земельну частку (пай) був включений ОСОБА_21 під №93. Згідно наявної в ОСОБА_21 трудової книжки його попередні імена ОСОБА_8 , а після укладення шлюбу ОСОБА_12 .

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В судовому засіданні, що відбулося 19.09.2023 року, свідок ОСОБА_14 ствердила обставини, викладені у заяві, суду показала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є заявник у даній справі, однак у свідоцтві про народження в графі відомості про батька запис відсутній. Матір`ю свідка є ОСОБА_13 . Коли їй було 9 місяців, то батько покинув їх. Наскільки їй відомо, батько мав іншу жінку і сина та переховувався, щоб не платити аліментів. Прізвище батька було ОСОБА_3 . Коли їй було 15 років батько приїжджав до них, на той час його прізвище було ОСОБА_4 . У с. Михлин переїхав у 1985 році, де працював у колгоспі трактористом, мав паспорт та свідоцтво про народження, які загубив. Як перейшов на прізвище мами вона пояснити не може.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні 19.09.2023 року ствердила обставини, викладені у заяві, суду показала, що з 2010 року є старостою Михлинського старостинського округу Городищенської сільської ради. З 1985 року заявник проживав на території села, працював у колгоспі де отримав земельну ділянку та значився як « ОСОБА_6 ». У 2012 році в сільській раді виявили проблему, що виникла із заявником, спочатку він вказував прізвище « ОСОБА_3 ». У списках виборців відсутній, прописки даного громадянина нема.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ствердили обставини, викладені у заяві, суду показали, що знають заявника з 1985 року, з того часу коли останній приїхав із дружиною та донькою в с. Михлин. Заявник працював трактористом в СП «Михлин». Свідки ствердили, що працювали разом із заявником в даному господарстві та він постійно проживав у с. Михлин, нікуди не виїжджав, зокрема і станом на 24.08.1991 рік був у селі. Крім того, при розпаюванні земель його було включено у список пайовиків та видано державний акт на право приватної власності на землю, однак на прізвище дружини з якою перебував у цивільному шлюбі - « ОСОБА_20 ».

Так довідками № 351 від 06.10.2023 року та № 366 від 23.10.2023, виданими ПОСП імені Шевченка, стверджується, що ОСОБА_24 працював в СП «Михлин» з 1981 по 1999 роки та являвся членом даного господарства, ОСОБА_23 працювала з 01.01.1984 по 06.03.2000 р.

Довідками № 352 від 06.10.2023 року та № 367 від 23.10.2023, виданими ПОСП імені Шевченка, стверджується, що колгосп «Комуніст» створено на базі реорганізованого колгоспу ім. Ворошилова (Пр.№1 від 10.03.1983 року) та ліквідовано, і на його базі створено спілку пайовиків «Михлин» (Пр.1 від 04.03.1992 року). СП «Михлин» було ліквідовано і приєднано до ПОСП ім.. Шевченка (Пр. №3 від 06.02.2000 року).

Відповідно до положень статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з наданих письмових доказів судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Факт, щодо встановлення якого звернувся представника заявника - адвокат Овсієнко С. А., має юридичне значення для заявника, оскільки надає правові підстави для отримання ним паспорта громадянина України. Крім того, заявник не має іншої можливості довести факт постійного проживання на території України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно є обґрунтованою, однак позовні вимоги заявника суд задовольняє частково, враховуючи, що матеріалами справи встановлено дійсне прізвище заявника - ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ).

Керуючись статтями 76, 80, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника - адвоката Овсієнка Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби у Волинській області- задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 26 жовтня 2023 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв