РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4046/22

провадження у справі № 2/0285/200/23

19 жовтня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сусловця М.Г., за участі секретаря судового засідання Голяки Д.О. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: представник не прибув,

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шепети Р.Л.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ "СК" УНІКА" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ УНІКА" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 21.02.2022 в с. Чижівка, на території ТОВ «ЦЕРСАНІТ ІНВЕСТ», керуючи транспортним засобом Даф д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом BODEX д.р.н. НОМЕР_2 , виїжджаючи з цеху, допустив зіткнення з верхнім блоком виїзних воріт, внаслідок чого було пошкоджено майно ТОВ «ЦЕРСАНІТ ІНВЕСТ», яке було застраховано ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування майна та перерви діяльності № 001407/2. Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ УНІКА" виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, внаслідок чого до них перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику майна.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його присутності.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що за наказом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 № 2 від 24 лютого 2021 року, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу по посаду водія автотранспортних засобів. Транспортний засіб на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 . В момент настання вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, володільцем транспортного засобу, була фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.04.2022 року (справа №285/967/22), дорожня транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.13.1 ПДР України.

Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт № 00501598 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 681065,10 грн., які були сплачені потерпілій особі.

Відповідно до довідки про ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована ПРАТ «СК`ПЗУ Україна», згідно полісу ЕР.203152828 від 15.03.2021.

01.07.2022Позивачем на адресу ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування.

07.07.2022на електрону адресу представника Позивача надійшла відповідь ПРАТ «СК «ПЗУ Україна», про те, що 19.05.2022 було здійснено виплату страхового відшкодування згідно полісу ЕР.203152828 від 15.03.2021 в сумі 127 400,00грн. на користь ТОВ «Церсаніт Інвест».

Відповідно до наказу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 № 2 від 24 лютого 2021 року, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу по посаду водія автотранспортних засобів.

Згідно копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_3 ОСОБА_2 останній прийнятий на роботу по посаду водія автотранспортних засобів, наказ № 2 від 24 лютого 2021 року та нею звільнений з роботи водія автотранспортних засобів за ст. 36 п. 1 КЗпП України, наказ № 3 від 18 серпня 2023 року.

ст. 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зі змісту ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України слідує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду

Як зазначено у ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Стаття 1187 ЦК України відноситься до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі N 6-108цс13, постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі N 373/1773/18, від 20 листопада 2019 року у справі N 501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі N 534/872/16-ц.

Таким чином, суд встановив, що ДТП вчинено під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , який працював на посаді водія транспортних засобів у ФОП ОСОБА_2 , за яким був закріплений автомобіль марки DAF модель 95 XF 430 д. р.н. НОМЕР_4 , тобто ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки водія підприємця, суд дійшов висновку, що за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець - ФОП ОСОБА_2 ..

Враховуючи наведене, суд залишає позовну заяву ПАТ "СК" УНІКА" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди без задоволення.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264,265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ПАТ "СК" УНІКА" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі її подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 27 жовтня 2023 року.

Головуючий М.Г. Сусловець