Справа № 183/4065/22
№ 2/183/951/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астра-Трейдінг» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,-

за участю:

представника відповідача Маймор А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

27 липня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Астра-Трейдінг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили суд стягнути завдані збитки у розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Астра-Трейдінг» зазначив, що 29 грудня 2021 року працівниками Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на території Тернопільської області (а/д М-09, 35 км.) було складено Акт № 313572 за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства по автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Перевірка проводилася відносно транспортного засобу марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Астра-Трейдінг» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , у присутності водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 , водійське посвідчення НОМЕР_3 .

Відповідно до акту перевірки № 313572 від 29.12.2021 року під час перевірки було виявлено наступні порушення: згідно товарно-транспортної накладної автомобілем здійснювалося перевезення вантажу, на момент перевірки була відсутня картка водія у слоті тахографа, що є порушенням вимог Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 26.06.2010 року «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті» та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі вищевказаного Акту 23 червня 2022 року органом Державної служби України з безпеки на транспорті було складено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 317817.

Так, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та стягнуто з нього адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 гривень. 14 липня 2022 року зазначений штраф було сплачено позивачем.

Наказом № 34 від 16.10.2018 року ОСОБА_1 було призначено на посаду водія, який здійснював перевезення вантажу 28 грудня 2021 року з м. Києва вул. Озерна, 1 до Івано-Франківської області, м. Калуш, вул. Промислова. 4.

Позивач зазначає, що пройшов перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 , у присутності водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 .

Так, позивачу не відомо з яких підстав відповідач за наявності в автомобілі тахографа, останнім не було вставлено картку водія до слоту тахографа.

Крім того, відповідач 31.12.2021 року після складання Акту перевірки № 313572 від 29.12.2021 року щодо порушень, вчинених Відповідачем, для уникнення відповідальності одразу звільнився, однак позивач наполягає на відшкодуванні завданих збитків.

Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 36).

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на зазначені нижче причини, викладені нею у письмових поясненнях по справі.

По-перше, позивачем не доведено вину відповідача у спричиненні вказаних збитків.

По-друге, відповідач не погоджується з обставинами, які призвели до притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», згідно акту перевірки № 313572 від 29.12.2021 року.

Оскільки, під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції, перевірку карт водія у слоті тахографа не проводили. Перевіряли тільки посвідчення водія і технічний паспорт. Про складання акту перевірки ОСОБА_1 не повідомляли, про що свідчить відсутність його підпису в акті. Доказів про відмову водія підписувати зазначений Акт також не надано.

Крім того, відповідно ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за збиток, завданий підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладних на них трудових зобов`язань.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і з умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством

Позивач до матеріалів справи доказів на підтвердження повної матеріальної відповідальності ОСОБА_1 не надав.

Позивач обґрунтовує свої вимоги ст. 22 ЦК України, якою передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, відповідна позиція описана Вищим господарським судом України у справі від 01.04.1994 року за № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди».

Представник відповідача вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні будь-які докази протиправної поведінки та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками.

Також, представник відповідача звертає увагу суду на нечитабельність, наданого позивачем Акту № 313572, що ставить під сумнів належність та допустимість відповідного доказу, оригіналу чи витягу з оригіналу поданої копії акту суду не надано.

Відповідач в судовому засіданні надав показання про те, що 29 грудня 2021 року працівники Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на території Тернопільської області (а/д М-09, 35 км.) дійсно зупинили транспортний засіб марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Астра-Трейдінг», водієм якого він на той час був, однак жодної постанови вони не складали, як і не перевіряли наявність картки водія у слоті тахографа. Відповідач наполягав на тому. Що на момент здійснення такої перевірки його картка водія була у слоті тахографа.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Наказом директора ТОВ «Астра-Трейдінг» Маціяко В.В. № 34 від 16.10.2018 року ОСОБА_1 прийнято на постійну роботу водієм (а.с. 23).

Протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу № UA019-004884D від 06 липня 2020 року встановлено, що тахограф, установлений на транспортному засобі RENAULT PREMIUM 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 , придатний до експлуатації (а.с. 21-22).

28 грудня 2021 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу з м. Києва вул. Озерна, 1 до Івано-Франківської області, м. Калуш, вул. Промислова. 4, що підтверджено товарно-транспортною накладною № 8049 від 28.12.2021 року (а.с. 19-20).

Суду надано копію Акту № 313572, у відповідності до якого, 29.12.2021 року була проведена перевірка транспортного засобу марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Астра-Трейдінг» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , у присутності водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 , водійське посвідчення НОМЕР_3 . Під час якої було виявлено наступні порушення: згідно товарно-транспортної накладної автомобілем здійснювалося перевезення вантажу, на момент перевірки була відсутня картка водія у слоті тахографа, що є порушенням вимог Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 26.06.2010 року «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті» та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 17).

31.12.2021 року ОСОБА_1 звільнився з посади водія у ТОВ «Астра-Трейдінг» за власним бажанням (а.с. 24).

Постановою Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 317817 від 23 червня 2022 року, з ТОВ «Астра-Трейдінг» стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 гривень передбачений за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 15).

Відповідно платіжного доручення № 7525 від 14 липня 2022 року платник ТОВ «Астра-Трейдінг» здійснив перерахунок коштів на користь ДО ГУДКСУ у Дніпропетровській області у розмірі 17 000,00 гривень. Призначення платежу: адміністративно-господарський штраф згідно акту № 313572 від 29.12.2021, постанова № 317817 від 23.06.2022 (а.с. 18).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.1 ст.1 ЦК цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).

За змістом ч.1 ст.3 КЗпП трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами регулює законодавство про працю.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК положення цього кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в 1 рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч.3 ст.233 КЗпП).

Законодавець чітко не розмежовує матеріальну відповідальність працівників і порядок визначення розміру шкоди, оскільки текст ст.135 КЗпП практично ідентичний тексту ч.4 ст.1353 КЗпП. Межі матеріальної відповідальності встановлені також стст.130, 132, 133, 134 КЗпП. Стаття 135 та ч.4 ст.1353 КЗпП передбачають можливість встановлення спеціальних правил про межі матеріальної відповідальності. Такі межі повинні бути встановлені або за грубі порушення (злочини), або за незбереження матеріальних цінностей, або у випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір, вони повинні бути вищі, ніж встановлені ст.ст.130, 132, 133, 134 КЗпП. Ці межі законодавцем встановлені в кратному розмірі до номінального розміру прямої дійсної шкоди.

Повна матеріальна відповідальність працівників це покладення на працівника обов`язку повністю відшкодувати заподіяну підприємству пряму дійсну шкоду без будь-яких обмежень. Матеріальна відповідальність в межах середнього місячного заробітку застосовується як загальне правило. Повна матеріальна відповідальність застосовується у випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до статті 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;

8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Позивачем не надано належних доказів, які б у свою чергу підтверджували наявність договірних відносин між товариством та ОСОБА_1 про покладення на останнього повної матеріальної відповідальності.

Крім того, наданий суду Акт перевірки № 313572 від 29.12.2021 року не містить підпису ОСОБА_1 , як і не містить відомостей про відмову відповідача підписувати відповідний акт. Це дає підстави вважати, що на момент його складання ОСОБА_1 з актом ознайомлений не був.

Згідно порядку рейдових перевірок на дорозі, а саме п. 21. передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Відповідно до п. 22 у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України про затвердження порядку рейдових перевірок на дорозі).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, порушення було виявлено 29.12.2021 року у відповідності до акту № 313572, в тай час коли справа була розглянута 23 червня 2022 року, по за межами встановленого законом строку.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, пред`явленого до ОСОБА_1 , оскільки останній, не являється особою, яка має відповідати за шкоду, завдану ТОВ «Астра-Трейдінг», оскільки суду не доведено спричинення відповідачем реальних збитків, завданих юридичній особі.

Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89,141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Астра-Трейдінг» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Астра-Трейдінг», , адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Глинки, буд. 2.

відповідач - ОСОБА_1 , РОНКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Сорока О.В.