ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 953/9961/21

провадження № 22-ц/818/1739/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Носової К.В.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне Товариство «Сенс Банк», приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куксін Станіслав Юрійович

треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Решетняк І.С., ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Сенс Банк», приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та визнання реєстрації права власності недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 , в якій просив визнати виконавчий напис, вчинений ПН ХРНО Харківської області Куксіним С.Ю. (номер ліцензії 8816) щодо стягнення іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , на користь АТ «Альфа-Банк» з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню; скасувати державну реєстрацію права власності на зазначене майно за АТ «Альфа-Банк» та визнати попередні відомості, згідно з якими власником 1/1 частки вказаної квартири є позивач дійсними; та стягнути з відповідачів солідарно понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 25.06.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

08.11.2021 на адресу суду від представника позивача адвоката Ляпіна Д.Б. надійшла уточнена позовна заява за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно, в якій просить визнати протиправними дії відповідачів щодо звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки у зв`язку з порушенням встановленого законодавством порядку реалізації такого права кредитора; та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер: 57663336 від 15.04.2021, прийняте ПН ХРНО Куксіним С.Ю. (номер ліцензії 8816).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2023 року у прийнятті позовної заяви в уточненій редакції ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно відмовлено. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та визнання реєстрації права власності недійсним - закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги, посилаючись на ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вказував, що закриття провадження за відсутності предмета спору у підготовчому судовому засіданні не допускається. Зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, у поєднанні з ст. 206, 207 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може закрити провадження у справі виключно з двох підстав: відмова від позову та укладення мирової угоди, саме до такого висновку щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у Постанові об`єднаної палати Верховного Суду по справі № 638/3792/20 від 20.09.2021 року. Наголошує, що закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України». Вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність предмета спору є передчасним та помилковим через те, що як вбачається зі змісту самої оскаржуваної ухвали, позовні вимоги, прийняті судом до провадження, не зводяться до виключно виконавчого напису нотаріуса, а стосуються також скасування державної реєстрації права власності на зазначене майно за АТ «Альфа-Банк» та визнання попередніх відомостей, згідно з якими власником 1/1 частки вказаної квартири є Позивач - дійсними. Отже, що найменше у цій частині предмет спору продовжував існувати і мали місце невирішені питання між Позивачем та Відповідачем. Щодо неправильності висновку суду першої інстанції про одночасну зміну Позивачем предмета та підстав позову та необґрунтованого не прийняття позову в уточненій редакції зазначає, що предметом позову у первісній редакції є окрім спірного виконавчого напису: «скасування державної реєстрації права власності на зазначене майно за АТ «Альфа-Банк» та визнання попередніх відомостей, згідно з якими власником 1/1 частки вказаної квартири є Позивач - дійсними», а предметом в уточненій редакції: визнання протиправними дій відповідачів щодо звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки у зв`язку з порушенням встановленого законодавством порядку реалізації такого права кредитора; та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер: 57663336 від 15.04.2021, прийняте ПН ХРНО Куксіним С.Ю., тобто фактично мова йде про конкретизацію предмета позову у попередній редакції, а не про його зміну. Крім того, підстави для подання позову Позивачем не змінювались, а лише були доповнені, що не є зміною підстав позову в розумінні процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутній предмет спору (відсутній оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса), оскільки скасування державної реєстрації є похідної вимогою від визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доказів існування оспорюваного виконавчого напису стороною позивача до суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою, в якій просив визнати виконавчий напис, вчинений ПН ХРНО Харківської області Куксіним С.Ю. (номер ліцензії 8816) щодо стягнення іпотечного майна таким, що не підлягає виконанню; скасувати державну реєстрацію права власності на зазначене майно за АТ «Альфа-Банк» та визнати попередні відомості, згідно з якими власником 1/1 частки вказаної квартири є позивач дійсними.

Ухвалою судді від 25.06.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

08.11.2021 представник позивача адвокат Ляпін Д.Б. уточнив позовну заяву, в якій просив визнати протиправними дії відповідачів щодо звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки у зв`язку з порушенням встановленого законодавством порядку реалізації такого права кредитора; та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон повязує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такий правовий висновок зроблений у постанові Верховного суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження це стадiя судового прoцесу, в якій з`ясовується предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За таких обставин закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20.

Отже, ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови у прийнятті позовної заяви в уточненій редакції ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року по справі N 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Первісна позовна заява, крім іншого, обґрунтована тим, що перереєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 відбулася з грубим порушенням вимог законодавства. Підставою для перереєстрації права власності на спірну квартиру став іпотечний договір № 805/13/26/5-1942, посвідчений 05.10.2005 року, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим № 2422. Між тим, відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/13821/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.10.2005 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, тобто грошові зобов`язання позивача за вказаним кредитним договором, внаслідок вступу в силу вищевказаного рішення суду, перестали існувати, а іпотечний договір фактично втратив свою силу.

В уточненій позовній заяві також зазначені обставини, щодо незаконності, як на думку позивача, реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ "Альфа-Банк", яка, на думку позивача, відбулася з грубим порушенням вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, як в первісній позовній заяві так і в уточненій позовній заяві від 08.11.2021 позивач фактично оспорює реєстрацію права власності за ПАТ «Альфа-Банк».

Отже, предметом позову як первісної так і уточненої позовної заяви є державна реєстрація права власності за ПАТ «Альфа-Банк», яку позивач вважає незаконною.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 уточнив підстави позову в частині скасування державної реєстрації права власності за ПАТ "Альфа-Банк".

Отже, висновки суду, що представником позивача фактично змінено предмет і підстави позову є передчасними, не відповідають нормам процесуального права, які регламентують право позивача щодо уточнення своїх позовних вимог у підготовчому провадженні.

Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначені обставини враховані не були, то відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особ іпредставника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова