Справа № 495/368/23
Номер провадження 2/495/201/2023
18 вересня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
при секретарі Саханові О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділення в натурі частки нерухомого майна зі спільної часткової власності, -
13.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки нерухомого майна зі спільної часткової власності в якому просить суд:
- виділити ОСОБА_1 в натурі 7/10 частин зі спільної часткової власності у житловому будинку АДРЕСА_1 з припиненням права спільно часткової власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з літ. "А" у складі 2-1, 2-2, 2-3, житлові кімнати: 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, ІІІ підвал загальною площею 74.0 кв.м.. житловою площею 45,0 кв.м.. сарай літ. "Ж". сарай літ. "Є", споруди № 1-7.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.
ОСОБА_1 є власником 7/10 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 який складається з: літ. "А" у складі 2-1, 2-2, 2-3, житлові кімнати: 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, ІІІ підвал загальною площею 74.0 кв.м.. житловою площею 45,0 кв.м. сарай літ. "Ж". сарай літ. "Є", споруди № 1-7.
Вищезазначений факт підтверджується наступними дозами:
- договором дарування від 20.08.2003 року посвідченого Чухрай Т.Ю. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий номер 4566:
- договором дарування від 12.05.2015 року посвідченого Чухрай Т.Ю. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий номер 721;
- витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1629747 від. 02.10.2003 року реєстраційний номер № 2312172;
- витягом з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності індексний номер 37357684 сформований 12.05.2015 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю.
Власником 3/10 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . є громадянин ОСОБА_2 .
Фактично сторони по справі являється власниками окремих частин житлового будинку 185 «А»., який розташований: Одеська область, м. Білгород-Дністровський.
Відповідно до листа № 32-02 техніка з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 001656) від 10.02.2020 року вбачається, що наявна технічна можливість виділення 7/10 часток житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 з наданням окремої поштової адреси.
До складу 7/10 житлового будинку входять: частина житлового будинку літ. «А» у складі 2-1, 2-2, 2-3 житлові кімнати; 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, III підвал загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., сарай літ. «Ж», сарай літ. «3», вбиральня літ. «Є», споруди № 1-7.
На теперішній час позивач виявив бажання виділити в натурі свою частку із майна, що є у спільній частковій власності та припинити право спільної часткової власності. Позивач звернувся до відповідача з пропозицією про поділ в натурі нерухомого майна, однак така пропозиція була залишена без розгляду відповідачем.
Посилаючись на ст.367 ЦПК України звернулась до суду з вказаним позовом.
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Позивачка в судове засідання не з`явився. Однак подав до суду заяву, відповідно до якої просив суд, розглянути справу без його участі. На задоволені позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Судові повістки, які надсилалася відповідачу за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , на судові засідання, були повернуті до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».
Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення відповідача.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи.
За частиною 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 являються співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 103,8 кв.м., житловою площею - 62,3 кв.м. літ «А», літня кухня літ. «Б», дерев`яний сарай «В», дерев`яний сарай «Д», дерев`яна вбиральня літ. «Є», дерев`яний сарай «Ж», бетонний сарай літ. «3», оцементована цистерна № 1, огорожі цоколь бетонний заповнення металева № 2, металева хвіртка № 3, металевих воріт № 4, водопроводу з металевих труб № 5, каналізації з чавунних труб №6, цегельної огорожи № 7,бетонного сараю літ. «Г».
ОСОБА_1 є власником 7/10 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 який складається з: літ. "А" у складі 2-1, 2-2, 2-3, житлові кімнати: 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, ІІІ підвал загальною площею 74.0 кв.м.. житловою площею 45,0 кв.м. сарай літ. "Ж". сарай літ. "Є", споруди № 1-7.
Вищезазначений факт підтверджується наступними дозами:
- договором дарування від 20.08.2003 року посвідченого Чухрай Т.Ю. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий номер 4566:
- договором дарування від 12.05.2015 року посвідченого Чухрай Т.Ю. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий номер 721;
- витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1629747 від. 02.10.2003 року реєстраційний номер № 2312172;
- витягом з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності індексний номер 37357684 сформований 12.05.2015 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю.
Фактично сторони по справі являється власниками окремих частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
На теперішній час позивач виявив бажання виділити в натурі свою частку із майна, що є у спільній частковій власності та припинити право спільної часткової власності.
Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає про те, що фактично у його користуванні та володінні перебувають наступні примішення та будівлі, а саме: частина житлового будинку літ. «А» у складі 2-1, 2-2, 2-3 житлові кімнати; 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, III підвал загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., сарай літ. «Ж», сарай літ. «3», вбиральня літ. «Є», споруди № 1-7.
Проте, відповідач відмовляються добровільно, в позасудовому порядку вирішити питання про виділ в натурі частки позивача в окремий об`єкт нерухомості шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, що зумовило його звернення до суду з даним позовом.
Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивач не порушує, частка позивача в спільній частковій власності складається із конкретних приміщень, що розподілили власники добровільно та підтверджується технічним паспортом, суд вважає, що позов слід задовольнити.
Згідно ст.319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип не порушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядок, встановлених законом.
Статтею 355 ЦК Українипередбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першійстатті 356 ЦК Українияк власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Відповідно до вимог ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Частиною 1 ст.364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених упостанові №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).
Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16, вказавши також, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Відповідно до листа № 32-02 техніка з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 001656) від 10.02.2020 року вбачається, що наявна технічна можливість виділення 7/10 часток житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 з наданням окремої поштової адреси.
До складу 7/10 житлового будинку входять: частина житлового будинку літ. «А» у складі 2-1, 2-2, 2-3 житлові кімнати; 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, III підвал загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., сарай літ. «Ж», сарай літ. «3», вбиральня літ. «Є», споруди № 1-7.
Щодо вимоги про припинення спільної часткової власності на об`єкт нерухомості, шляхом реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як окремий об`єкт нерухомості суд зазначає наступне.
Приписами частини 3 статті 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно достатті 367 ЦК Українимайно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.
Таким чином, виходячи з положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень", після набрання рішення суду законної сили, позивач звертається до державного реєстратора з вимогою щодо реєстрації права власності на виділене майно, як окремий об`єкт нерухомості.
Висновки за результатами розгляду справи
Враховуючи встановлені обставини справи, наявність технічної можливості виділення частки в натурі в праві спільної часткової власності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділення в натурі частки нерухомого майна зі спільної часткової власності задовольнити.
Виділити в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з спільної часткової власності об`єкта нерухомого майна, які складаються: із житлового будинку літ. «А» у складі 2-1, 2-2, 2-3 житлові кімнати; 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, III підвал загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., сарай літ. «Ж», сарай літ. «3», вбиральня літ. «Є», споруди № 1-7.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 7/10 частини житлового будинку, АДРЕСА_1 в цілому, як на окремий, виділений в натурі об`єкт нерухомого майна, які складаються: із житлового будинку літ. «А» у складі 2-1, 2-2, 2-3 житлові кімнати; 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, III підвал загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., сарай літ. «Ж», сарай літ. «3», вбиральня літ. «Є», споруди № 1-7.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на виділені йому у натурі 7/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в цілому, як на окремий, виділений в натурі об`єкт нерухомого майна, які складаються: із житлового будинку літ. «А» у складі 2-1, 2-2, 2-3 житлові кімнати; 2-5 санвузол, 2-6 кухня, 2-7 коридор, III підвал загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., сарай літ. «Ж», сарай літ. «3», вбиральня літ. «Є», споруди № 1-7.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Боярський О.О.