КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року

справа № 367/4102/21

провадження № 22-ц/824/6723/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2032 року, постановлене під головуванням судді Мерзлого Л.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.02.2019 року у розмірі 189513,42 грн та судові витрати у розмірі 2482,70 грн.

Рішенням Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2032 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.02.2019 в розмірі 189513,42 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2842,70 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до виписки по картці/рахунку всі операції здійснюються на підставі угоди SAMDNWFC7 від 05.03.2019 року, а не від 21.02.2019 року. Матеріали справи не містять угоди SAMDNWFC7 від 05.03.2019 року. Вказує, що зазначені у виписці 99 999,95 грн відповідач не отримував. Зазначає, що суми нарахування та списання, зазначених у виписці та розрахунку заборгованості процентів не узгоджується з умовами кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 21.03.2019 року, сумами коштів, отриманими та поверненими за цим договором відповідачем та термінами повернення.

Вважає, що всі кошти, що були отримані від Приватбанку, відповідачем повернуті.

Крім того, відповідач не погоджується із заборгованістю, оскільки відсотки та комісії, нараховані позивачем, договором не передбачені. Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку не визнаються відповідачем та ним не підписані, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Однак, повністю погодитись із таким висновком суду колегія суддів не може.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, від 21.02.2019. Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 23.05.2021 рік у розмірі 189513,44 грн, яка складається з:

128678,96 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту;

45762,48 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

9400,30 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

5671,68 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

0,00 грн - нарахована пеня;

0,00 грн - нарахована комісія.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог представником банку до позовної заяви додано анкету-заяву, розрахунок заборгованості, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, виписку про рух коштів.

Однак, Анкета-заява від 21.02.2019 року не містить відомостей щодо виду картки, який бажає позичальник отримати, умов про розмір кредитного ліміту, процентної ставки, встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 отримав кредитні картки з відповідними номерами. Кредитний ліміт встановлений на картці - до 200 000 грн (а.с.13, 14).

Надані позивачем Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17).

Наведені Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані, а тому не можуть розцінюватись як частина договору.

Посилання Банку на те, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову, є необґрунтованим, так як Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 указав, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.

Водночас, паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 12.03.2019, в той час як договір №б/н укладено 12.02.2019 року.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитного договору, зокрема відсоткової ставки, штрафів.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги, що матеріали справи містять виписку за договором № б/н, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувався карткою, періодично здійснював поповнення картки. Відтак фактично отримані кошти відповідач зобов`язаний повернути банку.

Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 128678,96 грн, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті.

Доводи апеляційної скарги про те, що виписка по рахунку містить операції за договором SAMDNWFC7 колегія суддів не приймає, оскільки, як слідує з письмових пояснень банку, номер SAMDNWFC7 не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу, використовується у внутрішніх сервісах Банку з метою ідентифікації зобов`язання.

Щодо посилання апелянта про невідповідність операцій, відображених у виписці по карті 05.03.2019 року колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається із виписки по рахунку станом на 04.03.2019 року відповідач мав заборгованість у розмірі - 100963,78, грн.

05.03.2019 встановлено кредитний ліміт: 110000,00 грн.

05.03.2019 здійснено переказ зі своє карти у розмірі 964,00 грн; стан рахунку : - 99999,78 грн.

05.03.2019 здійснено списання з карткового рахунку на суму 100 516,44 грн;

05.03.2019 здійснено поповнення карткового рахунку на суму 100 516,44 грн;

05.03.2019 здійснено списання відсотків за користування кредитом у розмірі 516,66 грн.

Отже, станом на 05.03.2019 заборгованість становила 100 516,44 грн, відтак наведені доводи скаржника колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір, з врахуванням часткового задоволення позову, в розмірі 1930,20 грн.

У порядку розподілу судових витрат з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1368,70 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням наведеного положення Закону, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 561,50 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2032 року скасувати, постановити нове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 128 678,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 561,50 грн

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді