Справа № 539/30/23
Провадження № 2/539/748/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2023 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді Коваленко О.А.,
з участю: секретаря Ануфрієвої Н.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Тимохіної Л.С.,
представника відповідача адвоката Солдатенка А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Перша Лубенська державна нотаріальна контора, про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ :
У січні 2023 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до АТ «Державний Ощадний банк України», третя особа Перша Лубенська державна нотаріальна контора, з позовом про зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Згідно записів у ощадній книжці станом на 20 лютого 1991 року на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , значиться зарахованою сума 28 341 крб. 86 коп.
№ 9760/368 (компенсація 1997 р., створений з основного рахунку № НОМЕР_1 ) - сума залишку 14 395,90 грн.;
№ 9760/1345 (компенсація 1997 р.) - сума залишку 4 504,50 гри.;
Згідно ощадкнижки залишок но рахунку № НОМЕР_1 станом на 20/02 становить - 28 341. 86 крб. (карбованців).
Таким чином, рахунок № НОМЕР_2 , який актуалізовано для спадкоємця ОСОБА_1 , утворений з основного рахунку № НОМЕР_1 покійного батька ОСОБА_2 .
Тобто, з рахунку № НОМЕР_1 з залишком 28 341,86 крб. було утворено рахунок № 9760/368 з залишком 14 395,90 грн. Таким чином, перерахунок коштів здійснено з порушенням статті З Закону № 537/96ВР, внаслідок чого сума успадкованих коштів після померлого батька неправомірно суттєва зменшилася.
Він вважає, якщо до суми 14 395,90 грн. застосувати формулу, встановлену статтею 3 Закону України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" (1 крб. = 1,05 грн.), то вбачається, що відповідачем актуалізована, проіндексована та переоформлена на нього лише сума в розмірі 13 710,38 крб. (13 710,38 крб. х 1,05 = 14 395,90 грн.). Тобто, залишок суми в 14 631,48 крб. залишився не актуалізованим, не проіндексованим, та не переоформленим (28 341, 86 крб. - 13 710,38 крб. = 14 631,48 крб.). В такому разі, застосувавши формулу, встановлену в статті 3 Закону № 537/96ВР, залишок неактуалізованої, непроіндексованої та не переоформленої суми в 14 631,48 крб. на даний час становить 15 363,05 гривень (14 63 1,48 крб. х 1,05 = 15 363,05 грн.), які необхідно внести до ощадної книжки, відкритої на його ім`я по рахунку № НОМЕР_2 .
Отже, відповідач неправомірно лише частково привів у відповідність, переоформив, актуалізував та проіндексував успадкований після смерті батька грошовий вклад, в зв`язку з чим він вважає свої права на успадкування всієї суми вкладу порушеними, а тому вимушений звернутися за відновленням своїх порушених прав до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» привести у відповідність, актуалізувати, переоформити та проіндексовати основний рахунок за № НОМЕР_1 , відкритий спадкодавцем ОСОБА_2 , з залишком грошових коштів на рахунку станом на 20/02.1991 року в сумі 28 341,86 крб., з урахуванням уже частково актуалізованої, переоформленої та проіндексованої суми в 14 395,90 грн., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2021 р., та внести відповідний запис до ощадної книжки, відкритої на його ім`я по рахунку № НОМЕР_2 .
У наданому відзиві на позов відповідачем зазначається наступне.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді грошових заощаджень.
- 9760/1345 (компенсація 1997 р.) - сума залишку коштів 4 504,50 грн.
- рахунок № 9760/368 (компенсація 1997 р.) сума залишку 14 395,90 грн.;
- рахунок № 9760/1345 (компенсація 1997 р.) - сума залишку коштів 4 504,50 грн.
Водночас, рахунок № НОМЕР_2 , який актуалізовано для позивача, утворений з основного рахунку № 0361 його батька.
В свідоцтві про право на спадщину нотаріус не розмежовує рахунки № 9760/368 та № НОМЕР_1 , а навпаки, вказує на те, що рахунок № 9760/368 утворений з основного рахунку № НОМЕР_1 , що не спростовується і самим позивачем.
У наданій позивачем копії ощадної книжки по рахунку № НОМЕР_1 наявний перший запис на стор.4 («Безналичные расчеты») станом на 22.06.1991 про зарахування 200 руб. Наступним записом на стор.4 ощадної книжки містяться відомості про внесення 14 982,97 крб., датований 20.02. (без зазначення року).
Вважають, що цей наявний запис про зарахування 14 982,97 крб., датований 20.02., внесено до ощадної книжки в році, що слідує після 1991 р.
Також звертають увагу на те, що надані позивачем копії ощадної книжки та свідоцтва про право на спадщину містять лише вказівку на позначення «20/02» без вказання року та не містять дати утворення залишку на рахунку 28 341,86 крб., на яку він би підлягав індексації 20.02.1991.
Заощадження громадян, зазначені в ч.1 ст.1 ЗУ «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 р. № 537/96-ВР, відновлюються у співвідношенні 1 карбованець заощаджень на 1,05 гривні за станом на 1 жовтня 1996 р. (стаття 3 цього Закону).
Залишок коштів, який підлягав одноразовій індексації, становив 13 358 руб.89 коп., відповідає сумі, яка була зарахована на компенсаційний рахунок спадкодавця 14 445,90 грн., що підтверджується наявними документами: рахунком ф.1 та ордером ф.52 про нараховану суму компенсації.
Відповідно до положень ст.3 зазначеного Закону 13 358 руб.89 коп. х 1,05 = 14 026,83 грн.
При цьому сума компенсації, зарахована на компенсаційний рахунок 14 445,90 грн., перевищує наведену суму, що пояснюється нарахуванням відсотків на суму залишку 13 358 руб. 89 коп. з дати його виникнення 22.06.1991 р. до визначеної Законом дати 2 січня 1992 року.
29.05.2003 з даного рахунку ОСОБА_2 на підставі Постанови КМУ від 26.03.2003 № 382 «Про виплату в 2003 році громадянам України грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України» виплачено 50,00 грн., а залишок коштів відповідно склав 14 395,90 грн., які успадкував позивач.
Оскільки сума 14 982,97 крб., зазначена в ощадній книжці, була зарахована після 02.01.1992 р., відповідно залишок коштів 28 341,86 крб. одноразовій індексації на підставі Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 р. № 537/96-ВР не підлягав.
Враховуючи вищевикладене, правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає, у зв`язку з чим просять суд відмовити йому в задоволенні позову.
У відповіді на відзив позивач, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача, просить суд задовольнити його вимоги у повному обсязі.
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та прохали його задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, мотиви заперечення надав аналогічні, які викладені у відзиві на позов.
Представник третьої особи Першої Лубенської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіславши заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду.
Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.
Так, згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.46).
Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді грошових заощаджень.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
№ 9760/368 (компенсація 1997р. утворений з осн. рах. № НОМЕР_1 ) сума залишку 14 395,90 грн.;
№ 9760/1345 (компенсація 1997р.) сума залишку 4504,50 грн.;
- рахунок № 9760/368 (компенсація 1997 р.) сума залишку 14 395,90 грн.;
- рахунок № 9760/1345 (компенсація 1997 р.) - сума залишку коштів 4 504,50 грн.
Водночас, рахунок № НОМЕР_2 , який актуалізовано для позивача, утворений з основного рахунку № 0361 його батька, що встановлено і підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.06.2022 р., яке набрало законної сили 08.07.2022 р. (а.с.53, 55, 97).
В свідоцтві про право на спадщину нотаріус не розмежовує рахунки № 9760/368 та № 0361, а вказує на те, що рахунок № 9760/368 утворений з основного рахунку № НОМЕР_1 , що не спростовується і самим позивачем.
У наданій позивачем копії ощадної книжки по рахунку № НОМЕР_1 наявний перший запис на стор.4 («Безналичные расчеты») станом на 22.06.1991 про зарахування 200 руб. Наступним записом на стор.4 ощадної книжки містяться відомості про внесення 14 982,97 крб., датований 20.02.,без зазначення року (а.с.49). Це підтверджено і в ході огляду судом оригіналу ощадної книжки.
Зобов`язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, у тому числі облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 р., облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 р., державні казначейські зобов`язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР встановлюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 р. № 537/96-ВР.
Заощадження громадян, зазначені у частині 1 статті 1 цього Закону, відновлюються у співвідношенні 1 карбованець заощаджень на 1,05 гривні станом на 1 жовтня 1996 р. (стаття 3 даного Закону).
Залишок коштів, який підлягав одноразовій індексації, становив 13 358 руб.89 коп., відповідає сумі, яка була зарахована на компенсаційний рахунок спадкодавця 14 445,90 грн., що підтверджується наявними документами: рахунком ф.1 та ордером ф.52 про нараховану суму компенсації (а.с.98-99).
Відповідно до положень ст.3 зазначеного Закону 13 358 руб.89 коп. х 1,05 = 14 026,83 грн.
При цьому сума компенсації, зарахована на компенсаційний рахунок 14 445,90 грн., перевищує наведену суму, що пояснюється нарахуванням відсотків на суму залишку 13 358 руб. 89 коп. з дати його виникнення 22.06.1991 р. до визначеної Законом дати 2 січня 1992 року.
29.05.2003 з даного рахунку ОСОБА_2 на підставі Постанови КМУ від 26.03.2003 № 382 «Про виплату в 2003 році громадянам України грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України» виплачено 50,00 грн. (а.с.100), а залишок коштів відповідно склав 14 395,90 грн., які успадкував позивач.
Оскільки сума 14 982,97 крб., яка зазначена в ощадній книжці, була зарахована після 02.01.1992 р., відповідно залишок коштів 28 341,86 крб. одноразовій індексації на підставі Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 р. № 537/96-ВР не підлягав.
Таким чином, суд, дослідивши надані докази, вважає, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про зобов`язання АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» привести у відповідність, актуалізувати, переоформити та проіндексовати основний рахунок за № НОМЕР_1 , відкритий спадкодавцем ОСОБА_2 , з залишком грошових коштів на рахунку станом на 20/02.1991 року в сумі 28 341,86 крб., з урахуванням уже частково актуалізованої, переоформленої та проіндексованої суми в 14 395,90 грн., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2021 р., та внести відповідний запис до ощадної книжки, відкритої на його ім`я по рахунку № НОМЕР_2 , немає.
При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Судові витрати покласти на рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду .
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.11.2023 р.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Коваленко О.А.