Справа № 442/6545/22 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2639/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Матяш С.І.,

з участю - апелянта ОСОБА_1 , представника апелянта - адвоката Винниченка М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та компенсації частки зі спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні суду першої інстанції перебуває дана цивільна справа.

21 липня 2023 року ОСОБА_1 повторно подала заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти відповідача ОСОБА_3 , які знаходяться на банківських рахунках.

В обґрунтування заяви посилається на те, що після отримання позовної заяви відповідач ОСОБА_3 може зняти кошти, які знаходяться в банківських установах, що, в свою чергу, може утруднити або взагалі унеможливити виконання судового рішення, яке буде постановлено в даній справі. Отже, з підстав передбачених статтями 149, 150, 153 ЦПК України, на час розгляду справи в суді вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти відповідача ОСОБА_3 , які знаходяться на банківських рахунках, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, позивач не надала доказів, які б підтверджували відомості про наявність розрахункових рахунків відповідача, в яких саме фінансових установах є грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти. Відсутність відомостей про рахунки та вклади відповідача не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб. Зазначає, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2023 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 березня 2023 року, заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на рухоме майно, а саме: автомобіля марки AUDI, модель А6, 2014 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 . Однак, вказаний автомобіль суттєво пошкоджений внаслідок ДТП, яка місце 04 січня 2023 року, що суттєво зменшує його вартість. Також, 24 січня 2023 року ОСОБА_3 посвідчив довіреність, якою уповноважив винуватця ДТП розпоряджатися вказаним автомобілем, що свідчить про те, що відповідач намагається його відчужити, всупереч існуючій забороні. Тому існують ризики неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, у тому числі і про стягнення вартості майна.

В жовтні 2023 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_4 , який мотивований законністю та обґрунтованістю оскаржуваної ухвали, яку заявник просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, 12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мундяк Мирон Миронович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію 1/2 частки наступного майна: автомобіля марки AUDI А 6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2014 року виписку, що становить 369347,50 грн, автомобіля марки TОYOTA модель LAND CRUISER 100, 2004 року випуску, що становить 283 831,50 грн, мисливської нарізної гвинтівки Savage Mark II FV XP, що становить 9 371,50 грн, мисливського нарізного карабіну Blaser R8 Profesional IC, що становить 63 825, 00 грн, мисливського нарізного карабіну Remington 700 ADL TACT FDE, що становить 14 893,00 грн, пристрою для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ, що становить 8 942,50 грн; поділити майно подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 ідеальної частки автомобіля марки AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1989 року виписку.

Визначена позивачем ціна позову становить 793 179,00 грн.

11 січня 2023 року ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на автомобіль марки AUDI, модель А6, 2014 року випуску, чорного кольору, р. н. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2023 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 березня 2023 року, заяву задоволено частково.

Заборонено проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на рухоме майно, а саме: автомобіля марки AUDI, модель А6, 2014 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 .

В іншій частині вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Сисин Сергій Васильович, на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та компенсації 1/2 частки спільного майна відмовлено.

Також встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мундяк Мирон Миронович, до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя передано на розгляд за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Сисина Сергія Васильовича задоволено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року скасовано. Справу направлено у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області для продовження розгляду.

Станом на даний час, розгляд справи у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області не завершено.

З матеріалів справи також убачається, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2023 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти відповідача ОСОБА_3 , які знаходяться на банківських рахунках відмовлено.

Дана ухвала учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Під час апеляційного розгляду також встановлено, що постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 536,80 грн в дохід держави.

Аналіз змісту цієї постанови свідчить, що ОСОБА_6 04.01.2023 о 15.40 год. в м. Дрогобич Львівської області по вул.Трускавецька, керуючи автомобілем марки Audi A6, д.н.з. НОМЕР_5 , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Зі скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей убачається, що 24 січня 2023 року було посвідчено довіреність, строк дії 24 серпня 2023 року.

Предметом позову у даній справі є позовні вимоги майнового характеру поділ спільного майна подружжя. Задоволення позову може мати наслідком зміну форми власності на спірне майно, а також стягнення компенсації.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що:

«співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що:

«умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2020 року у справі № 755/15345/17-ц та від 21 квітня 2022 року у справі № 592/7729/18.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У пунктах 23 та 24 постанови Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у cправі № 905/448/22 зроблено такі висновки:

«23. Верховний Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

24. Водночас Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що накладення арешту на майно має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору, з таких підстав.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника».

З огляду на наведені висновки, враховуючи обставини справи, що переглядається, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, адже їх невжиття може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що при застосуванні такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, суд при вирішенні цього питання не вправі покладати на заявника додатковий обов`язок щодо надання відомостей про належні відповідачу рахунки, банківські установи в яких їх відкрито та про наявність на таких грошових коштів (їх валюти), адже ці питання з`ясовуються державним (приватним) виконавцем під час виконання ухвали суду щодо забезпечення позову.

Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абзац другий частини другої статті 376 ЦПК України).

За встановлених обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, питання щодо розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, буде вирішено судом, який розглядає справу по суті, за результатами її розгляду, а не апеляційним судом.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_3 , які знаходяться на його банківських рахунках, у межах ціни позову 793 179,00 грн.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Боржник: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох років.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич