Справа №717/1251/23
Ухвала
13.10.2023 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.
при секретарі: Ковальчук А.А.
розглянув в залі суду в смт. Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Представник позивач ОСОБА_2 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» заборгованість за природний газ в сумі 2350 гривень 54 копійки та судовий збір в сумі 2684 гривні, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позов заявлений з тих підстав, що відповідач не оплатив спожитий природний газ.
17 липня 2023 року Кельменецьким районним судом було винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.
31 липня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву у якій визнав позов, до якої долучив квитанцію про сплату на користь позивача коштів у сумі 2350 гривень 60 копійок.
31 липня 2023 року представник позивача надіслав до суду заяву у якій просить закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за природний газ в сумі 2889 гривень 71 копійки, ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору в сумі 1342 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору в сумі 1342 гривні. У заяві посилається на те, що відповідач 31 липня 2023 року, тобто після відкриття провадження у справі, повністю сплатив основний борг. Вказує, що у зв?язку із визнання та сплатою відповідачем заявленої суми заборгованості відсутній предмет спору.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а тому позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України.
Суд вважає, що заяву представника позивача про закриття провадження у справі слід задовольнити.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. (така правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20).
Відтак, враховуючи, що між сторонами залишилось неврегульованим питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору відсутні.
Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:
- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);
- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).
Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Частина третя статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.
З матеріалів справи убачається, що після відкриття провадження у справі, представник позивача звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, мотивуючи її тим, що 31 липня 2023 року відповідач повністю сплатив основний борг, у зв`язку з чим зникли підстави з приводу яких він змушений був звернутися до суду за захистом порушеного права, а тому він не має наміру підтримувати заявлені позовні вимоги в цій частині. Фактичний зміст зазначеної заяви свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, разом з тим правовою підставою закриття провадження у справі представник позивача вказав відсутність предмета спору.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відмову позивача від позову слід прийняти.
Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження у справі слід закрити на підставі п.4 частини 1 ст. 255 ЦПК України, а саме позивач відмовився від позову унаслідок задоволення його вимог відповідачем після пред`явлення позову.
Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1342 гривні в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору, тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При цьому суд враховує, що згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч.4 статті 7 Закону України „Про судовий збір у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. Таким чином позивач має право на повернення з державного бюджету інших 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову.
Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно до ч.5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати позивача на правничу допомогу в даній справі склали 2000 гривень, що підтверджується договором про надання юридичної (правничої) допомоги) від 30 листопада 2017 року, додатковими угодами до договору про надання юридичної (правничої) допомоги), звітом про фактично надані послуги за Додатковою угодою №114 від 03 липня 2023 року до договору про надання юридичної (правничої) допомоги) від 30 листопада 2017 року, актом надання послуг №57 від 31 липня 2023 року.
Витрати на професійну правничу допомогу на суму, зазначені представником позивачки, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Відповідач не заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та не надав суду доказів неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката.
Суд також бере до уваги, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Керуючись ст. ст. 205, 206, 209,210 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмову позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ унаслідок задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову - прийняти.
Закрити провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ на підставі п.4 частини 1 ст. 255 ЦПК України.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» 1342 (одну тисячу триста сорок дві) гривні в рахунок відшкодування судових витрат понесених на сплату судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» з державного бюджету 1342 (одну тисячу триста сорок дві) гривні як 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.
Суддя: