Номер провадження: 22-ц/813/7111/23
Справа № 523/3976/23
Головуючий у першій інстанції Кузьміна О.І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
16.10.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,
учасники справи:
заінтересована особа - Одеська міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої дії представник ОСОБА_2 ,
на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року, ухваленого судом у складі судді Кузьміної О.І., у м. Одеса
за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа: Одеська міська рада,
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в обґрунтування якої зазначила, що з 1989 року по 27 вересня 2022 року ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, побут. 19.06.1998 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно в рівних частках придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявник вважає себе спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 . Інші спадкоємці померлого відсутні.
Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно заявнику для оформлення права власності на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 1998 року до моменту смерті.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 21 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовив.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявником не доведено факту її проживання з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 1998 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 наявність взаємних прав та обов`язків, спільного побуту, притаманних подружжю та не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої дії представник ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що заявник здійснила поховання спадкодавця, наявність у заявника особистих документів ОСОБА_3 : закордонного паспорта, військового квитка, не враховано також квитанції про оплату житлово-комунальних послуг. Судом першої інстанції не досліджено спільні фотографії. Висновок про неврахування в якості доказу спільного проживання - акта про спільне проживання вважає необґрунтованим.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.07.2023 року Одеській міський раді роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами Одеська міська рада отримала 16.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відзиві на апеляційну скаргу Одеська міська рада просить рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення, посилаючись на те, що докази про організацію похорон спадкодавця не можуть вважатись доказами спільного проживання, оскільки не свідчать про наявність спільного побуту взаємних прав та обов`язків. Наявність у заявника документів ОСОБА_3 свідчать лише про особу померлого надають інформацію про персональні дані, належність на праві власності майна. Акт про спільне проживання не є належним доказом, а фотографії та покази свідків не можуть свідчити про факт спільного проживання. ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримала 18.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, судову повістку отримала 25.09.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.
Одеська міська рада про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, судову повістку отримала 25.09.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник Одеської міської ради в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав просив рішення залишити без змін.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 16.10.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_4 .
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що у судовому засіданні 21.06.2023 року судом першої інстанції, за клопотанням заявника, допитано свідка ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_1 та її представника.
Звертаючись до апеляційного суду з клопотанням про виклик свідка, ОСОБА_1 не обґрунтовано необхідність повторного допиту свідка, не зазначено які саме обставини відомі свідку ОСОБА_4 , окрім тих, які зазначались нею у суді першої інстанції, яке значення такі обставини мають для повного та об`єктивного розгляду справи.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надала доказів обґрунтування вимог заяви про встановлення факту спільного проживання.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Добровольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 купили в рівних частинах кожний, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.06.1998 року серії ААО №559639, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. та зареєстрований у реєстрі за №1995.
Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Джулай С.В. заведено спадкову справу № 70251026, № у нотаріуса 18/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71440189 від 10.02.2023 року.
Листом приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. № 71/02-14 від 10.02.2023 року повідомив ОСОБА_1 , що на підставі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрито спадкову справу за № 18/2023. На підтвердження факту проживання зі спадкоємцем однією сімє`ю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини рекомендовано звернутись до суду та надати рішення про визнання ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту заявник посилається на те, що з 1989 року по 27 вересня 2022 року ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, вели спільне господарство та побут.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.
У відповідності до роз`яснень, викладених у пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.
Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту заявниця зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 1998 року до моменту смерті, необхідно для успадкування майна.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції Одеською міською радою надавалась заява про залишення без розгляду, в якій заінтересована особа заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважала, що заявником не надано доказів для встановлення факту спільного проживання, зазначала про можливість Одеської міської ради претендувати на майно ОСОБА_3 також, посилаючись на положення ч. 6 ст. 294 ЦПК України, просила залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Проте суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, оскільки визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, в даному випадку про право на спадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишити без розгляду відповідно до положень частини 6 статті 294 ЦПК України.
Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.
Керуючись ст. ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої дії представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка ті жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа Одеська міська рада, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко