Справа № 737/593/23
Проваждення № 2/737/191/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Коренькова А.А.,

секретаря судового засідання Чередниченко С.О.

учасники справи не з`явились

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за загальними правилами позовного провадження справу в залі суду в смт Куликівка, Чернігівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею.

В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 . Подружні відносини між нею та відповідачем не склалися, тому в травні 2022 року він залишив їх з донькою, спільно не проживає, дитиною не піклується, аліменти сплачує за рішенням суду. Їх спільна донька проживає разом з нею та її батьками з моменту її народження за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач висловлював погрози, що забере дитину до себе, у зв`язку з чим просить ухвалити рішення про визначення місця проживання дитини разом з нею.

Ухвалою судді від 21.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 15.09.2023.

Підготовче судове засідання відкладалось в зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 05.10.2023 зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації надати суду висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 .

В підготовче засідання учасники справи не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача вказує, що позов підтримує, відповідач позов визнає повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 17 березня 2022 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.8).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

За твердженнями позивача, сторони припинили шлюбні відносини і малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю (позивачем по справі) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 25.09.2023 дитина проживає з матір`ю, дідусем та бабусею, умови для проживання т а розвитку дитини створені (а.с.62).

З висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що з метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.63 64).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, з урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з матір`ю, яка фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Керуючись статтями 81, 200, 206,263,265,268,273,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110, 112,141,155,157,160,161 Сімейного кодексу України, -

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

2. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

6. Повний текст рішення складений 01 листопада 2023 року.

Суддя А. А. Кореньков