Справа № 182/5111/23
Провадження № 2-н/0182/1170/2023
У Х В А Л А

Іменем України

17.10.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІПРОМ ГРУП» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до ст.ст.161, 167, 168, 169 ЦПК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить стягнути з ТОВ «МАКСІПРОМ ГРУП» на його користь суму в розмірі 49 678 грн. 67 коп., яка складається з заборгованості по заробітній платі в розмірі 35 945 грн. 89 коп., заборгованості по компенсації за невикористану відпустку в розмірі 8 597 грн. 88 коп. та вихідну допомогу в розмірі 5 134 грн. 90 коп.

Суддя розглянувши матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року, до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Таким чином, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Так, заявником, всупереч зазначених вимог, до заяви не додано належним чином оформленого документу на підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 долучає до заяви довідку про дохід, з якої вбачається, що сума нарахованої заробітної плати сукупного доходу становить 30 811 грн. 04 коп., хоча ОСОБА_1 в заяві про видачу судового наказу, крім вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 35 945 грн. 89 коп., яка не співпадає з сумою, яка зазначено в довідці, просить стягнути ще й компенсацію за невикористані відпустку та вихідну допомогу. При цьому, в даному випадку, слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Також суд не наділений повноваженнями в межах наказного провадження здійснювати розрахунки сум.

Крім цього, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки ). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до вимог ст.94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Таким чином, інші платежі: зокрема, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, добові тощо, не є заробітною платою і тому, в разі заявлення таких вимог, останні не підлягають розгляду в порядку наказного провадження та щодо вказаних виплат не може видаватися судовий наказ.

Тобто, із прохальної частини заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник, окрім заборгованості по заробітній платі, просить стягнути також несплачену компенсацію за невикористані дні відпустки, що не передбачено положеннями ЦПК України у наказному провадженні, а є прерогативою позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на те, що ОСОБА_1 заявлені вимоги. що не відповідають змісту і завданню наказного провадження у цивільному процесі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 161, 163, 165, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІПРОМ ГРУП» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати заборгованості, відповідно до ст.ст.161, 167, 168, 169 ЦПК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал