Справа № 127/1825/22
Провадження № 2-др/127/132/23
30 жовтня 2023 рокум. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши заяву представника відповідача-позивача ОСОБА_1 адвоката Шикунової Аліни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, про встановлення факту проживання однією сім`єю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2023 первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено частково; визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : автомобіль марки Ford Mustang, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки Dodge Caliber, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , та автомобіль марки Nissan Micra, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 . Здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя та визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Nissan Micra, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 . Залишено у власності ОСОБА_1 автомобіль марки Ford Mustang, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки Dodge Caliber, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відступлення від рівності часток в розмірі 295296,43 грн. У решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4741,25 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

При ухвалені цього рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, про вирішення яких було заявлено представником відповідача-позивача у зустрічній позовній заяві та повідомлено про надання відповідних доказів протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення.

19.10.2023 представником відповідача-позивача ОСОБА_1 - адвокатом Шикуновою А.О. подано заяву про стягнення судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України (вх. №84678). В обґрунтування цієї заяви адвокатом вказано про надання ОСОБА_1 правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги від 15.02.2022, на загальну суму, що становить 30000,00 грн, який ним сплачено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних в матеріалах справі доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання.

Вказана заява про стягнення судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України разом з додатками була направлена на адресу реєстрації ОСОБА_2 , про що свідчать накладна, опис вкладення та дані сайту «Укрпошти», до того ж сторона позивачки-відповідачки, будучи ознайомленою із наміром подати докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, власної позиції не висловила, будь-яких заяв з вказаного питання суду не надала.

Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Як безумовно слідує із матеріалів справи сторони у справі скористалися правничою допомогою під час розгляду цієї справи та понесли витрати у зв`язку із цим.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що ОСОБА_1 скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правничої допомоги від 15.02.2023, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , акт виконаних робіт від 18.10.2023, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та квитанція №234864396 (АТ «Райффайзен банк») від 19.10.2023 про оплату витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Суд враховує, що витрати понесені ОСОБА_1 у справі є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, клопотань про їх неспівмірність не заявлялося, а тому суд вважає за можливе розподілити їх між сторонами.

Вимога ОСОБА_1 про відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. Суд враховує, що за результатом розгляду справи вимоги за первісним позовом задоволено частково, у частині позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_2 судом відмовлено.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7500,00 грн у відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 270, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №127/1825/22 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, про встановлення факту проживання однією сім`єю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна