№ провадження 2/646/2085/2023
Справа № 646/5407/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 жовтня 2023 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Барабанова В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Оксани Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АВТО-РЕНТ», Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна про визнання договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги недійсним, -

встановив:

15 вересня 2023 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Оксани Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АВТО-РЕНТ», Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна про визнання договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги недійсним, ціна позову 4179678, 38 грн.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

До позовної заяви долучено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петренко Оксани Василівни, про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 вказану заяву про забезпечення позову залишено без руху.

19.10.2023 позивачем усунуті недоліки заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову Відповідач-1, враховуючи наявну в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта інформацію про Іпотекодеражателя та Обтяжувана належного Позивачу майна: нежитлових приміщень 3-го поверху № 3, 88-108 в літ. «Ж-3», загальною площею 724,7 кв.м. та нежитлової будівлі літ. «Ж-2», загальною площею 1744,1 кв.м., що розташовані в АДРЕСА_1 ; факти, що свідчать про порушення Відповідачами обов`язку щодо повідомлення Боржників про заміну Кредитора в зобов`язанні та те, що у володінні саме Відповідача-1, як незаконного набувача є права на іпотечне застереження, що міститься в Іпотечних договорах, шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь- якій особі та/або набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання боргових зобов`язань (п. З Договору про внесення змін № 2 від 19 серпня 2015 року до Іпотечного договору № П_004/51_08-ІП від 22 липня 2008 року та п. З Договору про внесення змін № 1 від 19 серпня 2019 року до Договору іпотеки № П_004/51_08-ІП-1 від 25 листопада 2011 року), що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, яким спірний договір може бути визнаний недійсним та застосовані наслідки недійсності правочину та потребуватиме вжиття інших способів захисту, в тому числі витребування майна із чужого незаконного володіння.

Представник позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості захисту прав Позивача.

Враховуючи можливість постановлення вище вказаного судового рішення, позивач буде вимушений докладати додаткових зусиль і нести додаткові витрати, звертаючись до суду з іншою позовною заявою про захист порушених прав. А на момент розгляду справи по суті повернути відчужене майно буде важко або взагалі неможливо, навіть у законному порядку.

Позивач також вважає, що відповідачі за час судового розгляду справи не понесуть збитків, які б могли вплинути на їх діяльність на відміну ж від Позивача, у випадку відчуження ТОВ «СК- АВТО-РЕНТ» нерухомого майна, яким Позивач володіє на праві приватної власності.

Представник позивача вказує, що враховуючи предмет позову та кінцеву дату виконання зобов`язань, яка згідно Додаткової угоди № 2 від 19.08.2015 року до Кредитного договору № П_004/51_08 від 22.07.2008р. є 21.07.2023 року для зобов`язань за Траншем-1, які позивачем вже достроково виконані, а також те, що зобов`язання за Траншем-2 навіть не виникли, вважає, що такі заходи забезпечення позову виконають і функції заходів зустрічного забезпечення.

Суд, вивчивши клопотання про забезпечення позову та матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 3 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із наведеного випливає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що враховуючи предмет позову та кінцеву дату виконання зобов`язань, яка згідно Додаткової угоди № 2 від 19.08.2015 року до Кредитного договору № П_004/51_08 від 22.07.2008р. є 21.07.2023 року для зобов`язань за Траншем-1, які позивачем вже достроково виконані, а також те, що зобов`язання за Траншем-2 навіть не виникли, вважає, що такі заходи забезпечення позову виконають і функції заходів зустрічного забезпечення.

Крім того, за Кредитним договором № П_004/51_08 від 22.07.2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між АТ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 з правом вимоги на суму заборгованості в розмірі 4179678,38 грн. (чотири мільйона сто сімдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень 38 коп. Заборгованість за нарахованими процентами: 0,00 гривень (нуль гривень) 00 коп.);

Договором поруки № П_004/51_08_ДП від 22.07.2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 ;

Іпотечним договором № П_004/51_08-ІП від 22.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 1569 з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 ..

Договором іпотеки № П_004/51_08-ІП-1 від 25.11.2011 року, посвідченого 25.11.2011р. Левченко В.Г., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1222 з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між ПАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_2 .

17.09.2019 між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «СК-АВТО-РЕНТ» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, який в свою чергу став правонаступником всіх прав та обов`язків по кредитному договору № П_004/51_08_ДП від 22.07.2008 року і разом з правами на заставне майно по Іпотечному договору № П_004/51_08-ІП від 22.07.2008р. та Договору іпотеки № П_004/51_08-ІП-1 від 25 листопада 2011 року.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18.01.2017.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не мотивував, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, з наведених у клопотанні про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предметом позову у даній справі є стягнення коштів та заявлений позивачем захід забезпечення позову взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого вони звернувся до суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Оксани Василівни про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петренко Оксани Василівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Оксани Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АВТО-РЕНТ», Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна про визнання договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги недійсним - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АВТО-РЕНТ», Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна про визнання договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги недійсним шляхом:

- накладення арешту на нежитлові приміщення 3-го поверху № 3, 88-108 в літ. «Ж-3», загальною площею 724,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та нежитлової будівлі літ. «Ж-2», загальною площею 1744,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), що розташовані в АДРЕСА_1 ;

- накладення заборони ТОВ «СК-АВТО-РЕНТ» у будь-який спосіб відчужувати право вимоги по зобов`язанням за Кредитним договором № П_004/51_08 від 22.07.2008р. з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між Акціонерним товариством «Факторіал- Банк» та ОСОБА_2 ; Договором поруки № П_004/51_08-П від 22.07.2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 ; Договором поруки № 1 від 15.08.2015р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 ; Іпотечним договором № П_004/51_08-ІП від 22.07.2008 р., посвідченим Левченко В.Г., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 1569 з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 ; Договором іпотеки № П_004/51_08-ІП-1 від 25 листопада 2011 року, посвідченим Левченко В.Г., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1222 з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладеним між Публічним акціонерним товариством «СЕБ Банк» та ОСОБА_2 .Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя: В.В. Барабанова