Справа № 362/4204/23
Провадження № 2/362/1865/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 31 732 гривень 56 копійок.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.08.2017 року між ним і відповідачкою було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 13.03.2023 року у неї виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача (а.с. 1 4).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Відповідачка подала до суду відзив на позов у якому просила відмовити в задоволені позову з тих підстав, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості не ґрунтується на умовах кредитного договору, сума кредитного ліміту змінювалась за одностороннім рішенням банку, позивачем не надано належного розрахунку заборгованості відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відсутні докази видачі банком відповідачці кредитної картки із строком дії, позивач не підтвердив факт відкриття рахунку кредитної лінії відповідачу, між нею і банком не було укладено кредитний договір оскільки нею не підписано тарифи банку (а.с. 127 132).

Представником позивача надано відповідь на відзив у якому останній не визнає аргументів відповідачки та наводить власні спростування запереченням відповідача на позов (а.с. 135 141).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Із копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 15.08.2017 року вбачається, що вона отримала від АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку «Універсальна»; вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку; також, вона виразила згоду з тим, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 47).

Також, у зазначеній заяві міститься відмітка про те, що відповідачку ознайомлено у тому числі з тарифами по карткам і умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 53).

У той же день, відповідача ознайомлено із паспортом споживчого кредиту, зміст якого ним підписано (а.с. 48 52).

За вказаним договором було неодноразово змінено кредитний ліміт, що було здійснено відповідно Умов та правил надання банківських послуг та підтверджується довідкою банку (а.с. 45).

Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується відомостями виписки по рахунку клієнта станом на 18.03.2023 року (а.с. 17 44).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 54 101).

Згідно із п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочення кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.7. Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.7.2. Умов та правил надання банківських послуг, відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) і / або Технологічним кредитним лімітом і / або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати передбачену п. 2.1.1.12.4. і п. 2.1.1.12.5., при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та / або Технологічного кредитного ліміту та / або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) і або Технологічний кредитний ліміт і / або Овердрафт стають простроченими кредитами.

Також, пунктом 1.1.7.11. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що даний договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання; якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором.

З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.02.2023 року відповідачка має заборгованість по договору на загальну суму 31 732 гривень 56 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 25 959 гривень 35 копійок і заборгованість за простроченими відсотками 5 773 гривні 21 копійка (а.с. 12 16).

У зв`язку із встановленими під час розгляду справи судом фактичними обставинами справи та положеннями законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд не приймає до уваги та відхиляє усі доводи і заперечення відповідачки, що викладені нею у наданому суду відзиві.

Зокрема, суд критично оцінює заперечення відповідачки про те, що вона не підписувала тарифи банку, оскільки тарифи банку разом із анкетою-заявою та Умовами і правилами надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору та, підписавши заяву-анкету відповідачка висловила свою згоду із Умовами та правилами надання позивачем банківських послуг і тим самим приєдналась до запропонованого позивачем кредитного договору в порядку і на умовах визначених усіма складовими документами такого договору споживчого кредитування, які також передбачають порядок списання банком грошових коштів на погашення заборгованості та встановлюють право банку проводити договірне списання грошових коштів для забезпечення виконання клієнтом кредитних зобов`язань.

Також, доводи відповідачки про відсутність доказів видачі банком їй кредитної картки та її (картки) строк дії й не підтвердження позивачем факту відкриття рахунку кредитної лінії, повністю об`єктивно і беззаперечно спростовуються відомостями довідки банку про видачу відповідачці трьох банківських карток та виписки по рахунку клієнта станом на 18.03.2023 року (а.с. 46, 17 44).

Серед іншого суд враховує, що обставини зміни банком кредитного ліміту за вказаним кредитним договором було здійснено відповідно пунктів 2.1.1.2.3. й 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг та підтверджується довідкою банку (а.с. 45).

Крім того, суд не приймає до уваги та відхиляє викладені за змістом відзиву заперечення відповідачки стосовно неналежності розрахунку заборгованості за кредитом, оскільки наданий позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунок заборгованості містить усі необхідні відомості та вихідні данні за кредитом по вказаних періодах (а.с. 12 16).

При цьому, у суду відсутні об`єктивні підстави сумніватися у правильності наведених позивачем розрахунків та не довіряти їх результатам.

Одночасно, заперечуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідачка під час розгляду справи не звернулася до суду із заявою чи клопотанням про витребування від позивача первинних бухгалтерських документів визначених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Воднораз, у суду відсутні сумніви у добросовісному здійсненні відповідачкою її процесуальних прав і виконання обов`язків щодо доказів.

Як наслідок, суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору, відповідає відомостям виписки по рахунку позичальника та наданому позивачем розрахунку заборгованості відповідача за вказаний період часу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Воднораз, обґрунтовуючи дане судове рішення, суд керується нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно із яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 112).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 31 732 (тридцять одна тисяча сімсот тридцять дві) гривні 56 копійок та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 15 листопада 2023 року.