Справа № 214/4686/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

10 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., дослідивши матеріали дослідивши матеріали цивільної справи 214/4686/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Новак Артур Михайлович, до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні майном та знесення самочинного будівництва, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 року представник позивача адвокат Новак А.М. звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради в якій просить суд зобов`язати уповноважену особу Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 своїм майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом знесення за її рахунок самочинно побудованого індивідуального гаражу під вікнами квартири АДРЕСА_2 трьохповерхового будинку АДРЕСА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу матеріали цивільної справи від 29.06.2023 року передано в провадження судді Чернової Н.В.

Ухвалою суду від 24 липня 2023 року матеріали позовної заяви залишені без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

На виконання ухвали суду від 24.07.2023 року, 28.09.2023 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява.

Оскільки суддя Чернова Н.В. перебувала в нарадчій кімнаті в період з 15 год 45 хв. 28.09.2023 року по 14 год. 00 хв. 10.10.2023 року, матеріали уточненої позовної заяви передані судді були лише 10.10.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Суд, розглянувши матеріали уточненої позовної заяви з усіма додатками до неї, дійшов до наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов`язати уповноважену особу Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 своїм майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом знесення за її рахунок самочинно побудованого індивідуального гаражу під вікнами квартири АДРЕСА_2 трьохповерхового будинку АДРЕСА_3 .

Позивач зазначає відповідачем по справі Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, однак з додатків до уточненої позовної заяви, а саме: листа ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що власником гаражу, який позивач вважає збудований в порушення будівельних норм, в теперішній час є ОСОБА_2 , яка придбала гараж 08.06.2022 року за адресою: АДРЕСА_3 , у гр. ОСОБА_3 , та при купівлі їй були передані всі дозвільні документи на встановлення та експлуатацію вищевказаного гаражу.

Згідно долученого до уточненої позовної заяви додатку, а саме листа Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 21.02.2023 року слідує, що від архівного відділу виконкому Криворізької міської ради отримано копії рішень та документів до них, а саме: від 19.02.2003 № 37/1 «Про внесення змін в пункт 1 рішення виконкому Саксаганської районної ради від 17.03.1999 № 87 «Про дозвіл на користування гаражами», яким внесені зміни до пункту 1 рішення виконкому районної рад 17.03.1999 № 87 та викладено його в такій редакції: «Дати дозвіл на користування гаражем розміром 3,5м х 6,0 м по АДРЕСА_4 гр. ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_5 ». До вказаного рішення долучено копію заяви від ОСОБА_4 на ім`я голови виконавчого комітету Саксаганської районної ради від 16.01.2003; рішення виконкому Саксаганської районної ради від 17.03.1999 № 87 «Про дозвіл на користування гаражами». До рішення долучено копію заяв від ОСОБА_4 на ім`я голови виконавчого комітету Саксаганської районної ради від 22.02.1999.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.4 та ч. 7 ст. 376 ЦКУ залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи (особи, чиї права порушені самочинним будівництвом, орган державної влади або орган місцевого самоврядування) можуть вимагати від особи, яке здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14-ц (провадження № 61-12893св18).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону № 3038, планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, у тому числі, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до ч.1,3 ст. 6 Закону № 3038 управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації; здійснення державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів, розташованих в межах та за межами населених пунктів, на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, зазначених у пункті 7 частини першої цієї статті (пункти 6, 8 частини першої статті 7 Закону № 3038).

Структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а їхні рішення можуть бути розглянуті у порядку державного архітектурно-будівельного нагляду або оскаржені до суду (частина п`ята статті 7 Закону № 3038).

За приписами ч. 5, 7 ст. 34 Закону № 3038 контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 3038, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

У постанові від 02.12.2014 у справі № К/800/42153/14 ВАСУ відзначив, що знесення об`єкта самочинного будівництва, як крайньої міри, можливе, зокрема, за умови, якщо цим будівництвом порушуються права третіх осіб, а перебудова не призведе до усунення їх порушених прав, а також у разі, якщо перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, здійснити неможливо, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

09 квітня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 640/4901/20, дійшов висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

14 лютого 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/7203/17, встановив, що саме до особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, може бути звернено вимоги позову органу державного архітектурно-будівельного контролю про знесення самочинно збудованого об`єкта з подальшою компенсацію цієї особою витрат, пов`язаних з таким знесенням. Водночас пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Не встановивши у визначений законом спосіб особу, винну у порушенні законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яка безпосередньо здійснила будівництво спірних приміщень, а також не навівши обґрунтувань стосовно неможливості перебудови цього об`єкту, або відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови, або невиконання саме цією особою припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності протягом встановленого Департаментом строку, позивач подав цей позов передчасно, у зв`язку з чим його не можна визнати обґрунтованим і таким, що заявлений до належного відповідача.

Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень ч. 7 ст. 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови (постанова Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 646/7646/16-ц (провадження № 61-2011св19).

В матеріалах позовної заяви, уточненої позовної заяви та в додатках до неї не міститься винесення приписів власнику гаражу, про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Окрім того, в матеріалах справи не міститься доказів, про те, що позивачем використані всі можливі законні засоби захисту своїх прав, зокрема, звернення до органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо особи, в користуванні якої знаходиться відповідний об`єкт забудови.

Таким чином, суд вважає, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі від 24 липня 2023 року.

Відповідно до ст.43, ст.44 ЦПК України позивач як учасник справи у справах позовного провадження, зобов`язаний виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.ч.3, 5, 6 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Окремо суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Окрім того, суд вважає, звернення з позовом про усунення перешкод у користуванні майном та знесення самочинного будівництва, суд вважає передчасним, оскільки позивачем не вжиті всі можливі законні способи захисту свої прав, а саме: особі, у користуванні якої знаходиться відповідний об`єкт нерухомості (гараж) не наданий припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, в зв`язку з чим, вважає, матеріали позовної заяви та уточнену позовну заяву з додатками до неї повернути позивачу.

За таких обставин, суд повертає позовну заяву з доданими до неї документами.

Керуючись ст. 185, 260, 261, 351, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Новак Артур Михайлович, до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні майном та знесення самочинного будівництва вважати неподаною та повернути позивачу разом з доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити ОСОБА_1 та адвокату Новаку Артуру Михайловичу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такого позову.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу не пізніше наступного дня після постановлення ухвали.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено та підписано 10 жовтня 2023 року

Суддя Н.В. Чернова