Справа № 152/1251/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 жовтня 2023 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Роздорожної А.Г.

за участі секретаря судового засідання - Сербіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни

в інтересах ОСОБА_1

до Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1

вимоги позивача: про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою

сторони в судове засідання не з`явилися;

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Представник позивача звернулася до суду з цим позовом та вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_4 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема і земельна ділянка площею 0,47 га, яка знаходиться на території Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для розширення та ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,47 га, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що не було подано документу, який посвідчує право власності спадкодавця на майно, а було подано документ на право постійного користування земельною ділянкою. Представник позивача просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право постійного користування землею, для розширення та ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,47 га, що розташована на території Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (2-4).

2. На підтвердження позовних вимог представник позивача надала копію паспорта позивача, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть, копію довідки Джуринської сільської ради про місце реєстрації та проживання на день смерті ОСОБА_4 , копію державного акту, копії листів відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, копію постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копію спадкової справи.

3. Відповідач відзиву на позов не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Разом з позовною заявою до суду представником позивача подано клопотання про витребування доказів, в якому вона просила під час підготовки справи до судового розгляду витребувати у державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. належним чином посвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.95).

5. 3 жовтня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить судове засідання провести у відсутність позивача та її представника (а.с.205).

6. 4 жовтня 2023 року від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій вона вказує, що Джуринська сільська рада заперечень щодо задоволення позову немає і просить розглянути справу за відсутності представника виконавчого комітету Джуринської сільської ради (а.с.207а).

7. 20 жовтня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить долучити до матеріалів справи свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (а.с.208).

8. 20 жовтня 2023 року від третьої особи ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій вона просить судове засідання провести у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить позовну заяву задовольнити (а.с.210).

9. 20 жовтня 2023 року від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій вона просить судове засідання провести у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить позовну задовольнити (а.с.214).

10. 25 жовтня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести у відсутність позивача та його представника, позовну заяву просить задовольнити (а.с.216).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

11. Ухвалою суду від 8 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 3 жовтня 2023 року відзив на позовну заяву, а третім особам - свої письмові пояснення щодо позову; зобов`язано державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. в строк до 3 жовтня 2023 року надати Шаргородському районному суду копію спадкової справи, відкритої після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області (а.с.19).

12. Копія позовної заяви з додатками були надіслано відповідачеві на офіційну електронну адресу. Згідно з електронним підтвердженням про надіслання копії позовної заяви з додатками, відповідач отримав вказані документи 11 вересня 2023 року (а.с.103 на звороті).

13. Ухвалою суду від 3 жовтня 2023 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с.207).

14. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

15. В строк для надання відзиву та пояснень щодо позову, жоден з учасників, в тому числі і третя особа ОСОБА_2 , яка була жива станом на 3 жовтня 2023 року, до суду заперечень щодо позову не подав. За таких обставин, суд вважає, що під час підготовки справи до судового розгляду, судом було вжито всіх можливих заходів для реалізаціії учасниками справи своїх прав та обов`язків. Відтак неявка усіх учасників справи та смерть 12 жовтня 2023 року третьої особи ОСОБА_2 не є перешкодою для розгляду ціє спраи по суті.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.

16. Згідно з копією паспорта, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Великий Молокиш Рибницького району Республіка Молдова (а.с.5).

17. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 4 листопада 2000 року у виконавчому комітеті Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на ОСОБА_7 » (а.с.7).

18. Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області (а.с.8).

19. Відповідно до копії довідки Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №58 від 7 лютого 2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На момент смерті із спадкодавцем проживали та були зареєстровані: дружина - ОСОБА_1 , дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9).

20. Згідно з копією державного акту на право постійного користування землею серії ВН б/н, ОСОБА_4 на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Сапіжанської сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області від 7 березня 2001 року була надана у постійне користування земельна ділянка, площею 0,47 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Сапіжанської сільської ради, для розширення та ведення особистого підсобного господарства (а.с.10).

21. Як видно з копій відповіді відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №237/14-23 від 7 березня 2023 року та №118/14-23 від 6 лютого 2023 року, відомості про земельну ділянку, яка знаходилась у користуванні померлого ОСОБА_4 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ВН №б/н у Державному земельному кадастрі відсутні. Нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Вінницькій області станом на 1 січня 2023 року становить 27184 грн (а.с.11-12).

22. Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Масилюк Р.М. від 23 лютого 2023 року №54/02-32 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.13).

23. Відповідно до копії спадкової справи №717/19, заведеної 11 грудня 2019 року та закінченої 30 жовтня 2020 року Шаргородською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємцями за законом майна ОСОБА_4 , є позивач, мати померлого - ОСОБА_2 та діти померлого: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Позивач 30 жовтня 2020 року звернулася до Шаргородської державної нотаріальної контори із заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. 12 листопада 2019 року до Шаргородської державної нотаріальної контори Свентух Оксана Михайлівна подала заяву, в якій вказує, що спадщини, що залишилась після смерті батька не прийняла і на неї не претендує. Розпорядженням Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області №300 від 21 грудня 2019 року «Про надання ОСОБА_1 дозволу на відмову від прийняття спадщини від імені неповнолітньої дитини», надано дозвіл позивачу на відмову від прийняття всієї спадщини від імені неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на свою користь. 20 листопада 2019 року до Шаргородської державної нотаріальної контори Свентух Ганна Миронівна подала заяву, в якій вказує, що спадщини, що залишилась після смерті сина не прийняла і на неї не претендує. 30 жовтня 2020 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори було видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-92, 127-204).

24. Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Сапіжанка Жмеринського району Вінницької області (а.с.209).

25. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

V. Оцінка Суду.

26. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

27. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

28. Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Підставою є відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із ненаданням позивачем документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку.

29. Згідно з статтею 7 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства.

30. Відповідно до статті 19 ЗК України, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема, для особистого підсобного господарства.

31. Статтею 23 ЗК України передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

32. Згідно з статтею 56 ЗК України, для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.

33. Відповідно до частини першої статті 92 ЗК України, (станом на 1 січня 2002 року), право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

34. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верхового Суду, що висловлена у постанові від 5 листопада 2019 року по справі № 906/392/18, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

35. Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

36. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

37. У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп(справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (стаття 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу. Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 01 січня 2008 року, потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку.

38. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), положення: пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, особа, яка користується земельною ділянкою на праві постійного користування за Законом не може бути позбавлена права на таке користування.

39. Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України, спадкоємець стає учасником правовідносин щодо права постійного користування землею.

40. Тому, із урахуванням зазначених вище вимог, право постійного користування земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.

41. Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 15, 16, 1219 ЦК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. Позов адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни, що поданий в інтересах ОСОБА_1 до Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ), про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою - задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області, право постійного користування землею, для розширення та ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,47 га, що розташована на території Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ВН б/н від 21 грудня 2001 року.

3. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ім`я (найменування) сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , зареєстрована мешканка АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна, яка знаходиться по вул. Героїв Майдану, 234, в м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000697, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 19 серпня 2019 року №570, діє на підставі ордеру серії АА № 1280077 від 14 березня 2023 року.

Відповідач: Джуринська сільська рада Жмеринського району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Заводська, 2, с. Джурин Жмеринського району Вінницької області, .

Треті особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканка АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканка АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканка АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА