Справа № 466/2115/23
Провадження № 2/466/1181/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовської М.-.П.

справа №466/2115/23, 2/466/1181/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у м. Львові про встановлення факту здійснення постійного нагляду, -

встановив:

01.03.2023 ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з заявою, з участю заінтересованої особи Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у м. Львові, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Батуринська,2, про встановлення факту здійснення постійного нагляду, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює постійний догляд за своєю бабцею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом першої групи по зору (підгрупа «Б») з дитинства.

В обґрунтування заяви зазначив, що він є внуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Він постійно проживає разом з ОСОБА_2 та здійснює за нею догляд, оскільки вона є інвалідом першої групи по зору (підгрупа «Б») з дитинства та потребує постійного стороннього догляду.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає йому право, визначене ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Іншої можливості вирішити дане питання позасудово він не може, тому змушений звернутись до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 31.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.26).

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Брона М.В. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Брона М.В. подала заяву про розгляд справи без її та заявника участі(а.с.50).

Представник заінтересованої особи Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у м. Львові у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи та начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Львові Немашкало Р. подав заяву про проведення розгляду справи без участі представника центру (а.с.55).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки.

Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

З позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 19 грудня 2018 року (справа N 540/147/17), встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак спільно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом із своє бабцею ОСОБА_2 , що підтверджується копією акту ЛКП «Варшавське-407» №7 від 02.02.2023(а.с13).

ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, оскільки є особою з інвалідністю І групи по зору, підгрупа «Б» з дитинства, що підтверджується довідками МСЕК №15 серії 10 ААА №833605 та №729 серії ААА №833604 від 28.11.2011.(а.с.9-11).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

- опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

З доданих до матеріалів справи доказів не вбачається підстав для встановлення факту, про який просить заявник.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за їх бажанням надається призовникам, які мають непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або непрацездатних осіб, під опікою, піклуванням чи на утриманні яких перебував призовник, або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування, якщо вони не мають інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати. Непрацездатність зазначених осіб визначається в порядку, визначеному законодавством.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться відомості, з яких вбачається, що у ОСОБА_2 є інші родичі працездатного віку, тому не можна визнати, що відсутні інші особи, які можуть здійснювати за нею постійний догляд, а сам заявник є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом.

На думку суду, не заслуговують на увагу твердження заявника про те, що відсутні інші особи, які б могли здійснювати такий догляд, оскільки законодавець передбачив обставину, за якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а відтак коло осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 не обмежується лише заявником.

Частина друга статті 315 ЦПК України передбачає судовий порядок встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На сьогодні законодавство України передбачає оформлення в органах соціального захисту постійного догляду з відповідними соціальними виплатами на догляд за такими категоріями осіб, що потребують догляду: за дітьми-інвалідами віком до 18 років; за інвалідами І групи або особами, які досягли 80-річного віку; за інвалідами І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду; та за іншими громадянам похилого віку, інвалідами, дітьми-інвалідами та хворими, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування.

У пунктах 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у поданій заяві взагалі не зазначено, з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт у компетентному органі, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання даного документу.

Суд критично відноситься до акту №50 від 22.08.23 р. встановлення факту здійснення догляду (а.с.51), оскільки такий подано суду після подання заяви до суду, який спростовується відповіддю Шевченківського відділу соціального захисту від 18.04.2023 № про те, що ОСОБА_1 на обліку у відділі не перебував і не перебуває станом на 18.04.2023 жодного виду допомоги не отримував і не отримує. Інформація щодо осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням у ОСОБА_1 , у відділі відсутня. Інформація щодо оформлення допомоги по догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відділі відсутня(а.с.58).

Отже, ОСОБА_1 не подав до суду доказів, які б підтверджували причини неможливості одержання документів відповідного компетентного органу соціального захисту, що посвідчує факт надання ним постійного догляду за ОСОБА_2 за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, не надав документів про те, що він є надавачем соціальних послуг та, або витягу з реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених доказів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи зазначене та проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги, викладені у заяві заявника, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 315, 319, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у м. Львові про встановлення факту здійснення постійного нагляду відмовити.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Шевченківський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки у м. Львові, місце находження за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 27.10.2023.

Суддя В. В. Свірідова