Справа № 161/8234/23
Провадження № 2/161/2521/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 жовтня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2017 було розірвано. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 2016 року відповідач усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків у зв`язку з чим, 15.11.2017 виконавчим комітетом Луцької міської ради вирішено визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з батьком.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2018 ухвалено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2017 та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, в зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість в сумі 187354,78 грн.

Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, побут та умови проживання, не забезпечує їх фінансово.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути понесені у справі судові витрати.

Ухвалою судді від 31.05.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк до суду не надходило.

Ухвалою суду від 12.09.2023 закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали та просила задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

Представник органу опіки та піклування Луцької міської ради подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитаних в якості свідків ОСОБА_8 , малолітнього ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 та малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с.07).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2017 (а.с.09).

Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 15.11.2017 № 723-2 визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання їх батька ОСОБА_1 (а.с.10).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2018 ухвалено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2017 та до досягнення дитиною повноліття.

З довідки-розрахунку по АСВП № 56388602 вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів становить 187354,78 грн.

Із акту обстеження умов проживання від 10.04.2023 вбачається, що малолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з батьком ОСОБА_1 та його батьками. Діти забезпечені одягом, продуктами харчування, засобами особистої гігієни, канцелярським приладдям. Вихаванням дітей та їх матеріальним забезпеченням займається батько ОСОБА_1 .

З висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 168 від 11.07.2023 випливає, що 03.07.2023 у службі відбулася спільна зустріч сторін. ОСОБА_3 повідомила, що не бачила дітей три роки, аліменти на їх утримання вона не сплачує, оскільки немає можливості. Зазначила, що вона проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 в будинку, який належить його матері, має сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що не пам`ятають свою матір, вона з ними не спілкується. Відтак, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка малолітній ОСОБА_6 , суду пояснив, що хотів би проживати з батьком та позитивно відноситься до того, щоб його матір ОСОБА_3 позбавили батьківських прав. Зазначив, що з матір`ю спілкувався останній раз три роки назад, вона ним та сестрою не цікавиться.

Свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 та бабою малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суду пояснила, що ОСОБА_3 дітьми не займається, участі в їх вихованні та утриманні не приймає, веде аморальний спосіб життя. Діти перебувають на утриманні її сина ОСОБА_1 .

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Як вказано в ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»).

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує його необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з ним. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини та самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідатиме інтересам дітей.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 200, 206, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 150, п.2 ч.1 ст.164, 165-167 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_11 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомо);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Луцької міської ради (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 21, м. Луцьк).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта