Справа № 405/5859/21
Провадження №2/405/916/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гаврилюк Ю.В., Нетесі С.М., Дризі Є.В.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу №405/5859/21 за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (юридична адреса: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ПрАТ СК «ВУСО», в якому (позові) просив: стягнути з ПрАТ СК «ВУСО» на свою ( ОСОБА_1 ) користь вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП в розмірі 49 671,95 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь у відшкодування завданої внаслідок ДТП майнової шкоди в розмірі 206 420,20 грн., витрати на проведення оцінки пошкодженого майна в розмірі 3000,00 грн. та 2500,00 грн. франшизи, а також стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.06.2021 року о 12 год. 15 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Михайлівській, 75 на перехресті нерівнозначних доріг, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВМW 520, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав перевагу в русі транспортному засобу Ноnda СR-V, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, під його (позивача) керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ноnda СR-V та в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з відповідними матеріальними збитками, тим самим відповідач ОСОБА_2 порушив п.п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204456529 у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», відповідно до якого максимальна страхова сума виплати за завдану шкоду складає 130 000,00 грн., а франшиза 2 500,00 грн. Відповідно до висновку експерта № 282 від 11.08.2021 року вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП належному йому (позивачу) автомобілю Ноnda СR-V, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , складає 148 830,74 грн., а вартість відновлювального ремонту 286 748,25 грн. В подальшому, а саме 29 липня 2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 80 328,05 грн., розраховане, як різниця матеріального збитку з вирахуванням суми франшизи 2500,00 грн. Разом з тим, збитки, завдані йому (позивачу) в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідачем ОСОБА_2 є значними та визначені в ціні позову, яка складає 321 592,15 грн. Вказав, що після виплати ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування та отримання незалежного висновку, з`ясувалося, що вартість матеріального збитку, яку за законом має сплатити страховик, як страхове відшкодування, значно вища, тобто страховик не в повній мірі здійснив виплату страхового відшкодування, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 49 671,95 грн. з урахуванням максимальної страхової суми виплати за завдану шкоду, відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204456529. Згідно з експертним висновком вартість відновлювального ремонту складає 286 748,25 грн., а сума виплачена йому (позивачу) ПрАТ «СК «ВУСО» матеріального збитку складає 80 328,05 грн., тобто різниця між страховою виплатою (матеріальним збитком) та фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) складає 206 420,20 грн., яка, відповідно до норм чинного законодавства, підлягає стягненню безпосередньо з винуватця ДТП відповідача ОСОБА_2 . Також, відповідно до договору № 382 від 05.07.2021 року та акту виконаних робіт № 382 від 11.08.2021 року ним (позивачем) понесено витрат в розмірі 3 000 грн. на проведення оцінки щодо вартості матеріального збитку. Крім того, станом на 16.08.2021 року сума франшизи в розмірі 2 500 грн., відповідачем ОСОБА_2 йому (позивачу) не сплачувалися. Окремо зазначив, що станом на 13.08.2021 року у зв`язку з відсутністю повного відшкодування автомобіль ще перебуває в процесі ремонту. Зазначив, що відповідачем ОСОБА_2 завдано йому (позивачу) моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50 000,00 грн., що полягало у моральних стражданнях, у нервовому стресі від події, значних механічних пошкодженнях автомобіля, на який вони всією родиною збирали кошти та всіх інших негативних наслідків, які виникли в результаті ДТП, зокрема неможливість користування автомобілем, побутові незручності, порушення звичного способу життя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, на усунення яких позивачу запропоновано доплатити судовий збір в розмірі 719,20 грн.

Позивачем ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 25 серпня 2021 року подано до суду оригінал квитанції про доплату судового збору на суму 719,20 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання.

Під час підготовчого провадження у справі:

Представником відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - адвокатом Сокол Д.В. (діє на підставі довіреності № ГН-2/2021 від 04 січня 2021 року) подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 15 листопада 2021 року, за вх. № 27524 за змістом якого просив відмовити позивачу в повному обсязі в задоволенні позову до відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» зазначивши при цьому, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) 11.06.2023 року було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204456529, за умовами якого Страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану Страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «BMW 520», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, згідно умов договору, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 260 000,00 грн.; за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн.; безумовна франшиза - 2 500,00 грн. В період дії вищевказаного договору страхування, а саме 26.06.2021 року близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи забезпеченим транспортним засобом «BMW 520», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницьку по вул. Михайлівська, 75, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу в русі транспортному засобу «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого транспортні засоби зіткнулися, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2021 року по справі №405/4589/21 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 27.06.2021 року ОСОБА_1 було надано ПрАТ «СК «ВУСО» письмову заяву на виплату страхового відшкодування та відповідний пакет документів, на підставі чого представником ПрАТ «СК «ВУСО» в присутності ОСОБА_1 було оглянуто пошкоджений автомобіль «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_2 та складено акти огляду колісного транспортного засобу, які підписані ОСОБА_1 без зауважень. Спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено розрахунок суми матеріального збитку. В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 про узгодження розміру страхового відшкодування від 28.07.2021 року, ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування в узгодженому розмір 80 328,05 грн. При цьому, за змістом вказаної заяви випливає, що позивач у відповідності до положень п. 36.2 ст.36 Закону №1961-IV просив здійснити виплату суми страхового відшкодування в узгодженому з ним розмірі 80 328,05 грн. по страховому випадку (ДТП), що трапився 26.06.2021 року. Окрім цього, вказав на те, що сума, яка підлягає виплаті є належним чином узгодженою та на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого транспортного засобу не наполягав. Способом здійснення страхового відшкодування вважав перерахування узгодженої в даній заяві суми на поточний рахунок, вказаний в заяві на виплату страхового відшкодування від 27.06.2021 року. Крім того, зазначив, що після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі жодних майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» не матиме. 29.07.2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано виплату узгодженої суми страхового відшкодування в розмірі 80 328,05 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 , вказаний в заяві на виплату страхового відшкодування від 27.06.2021 року. Зазначене свідчить про те, що ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_1 досягли згоди про розмір та спосіб страхового відшкодування, не наполягали на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого майна, що підтверджується заявою позивача про узгодження розміру страхового відшкодування від 28.07.2021 року та відповідає вимогам пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV. Враховуючи зазначене, а також те, що позивач скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «ВУСО» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі, погодженому зі страховою компанією, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО» задоволенню не підлягають.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Островерхим Г.М. (діє на підставі ордеру серії ВА № 1023530 від 16.11.2021 року) подано відзив на позовну заяву, зареєстрований в суді за вх. № 29247 від 02.12.2021 року, на обґрунтування якого не заперечуючи факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2021 року, та допущення порушень відповідачем ОСОБА_2 ПДР, зазначено, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 27.06.2021 року звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , з заявою про страхове відшкодування, на підставі чого 05.07.2021 року представником страхової компанії був складений акт огляду колісного транспортного засобу та 27.07.2021 року позивач подав до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» заяву про узгодження розміру страхового відшкодування, в якій просив страхову компанію виплатити узгоджену суму страхового відшкодування в розмірі 80328,05 грн., та заявляв про те, що не буде мати майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО». Таким чином, позивач 27.07.2021 року, тобто через місяць після ДТП розумів, що страхове відшкодування в розмірі 80 328,05 грн. повністю відшкодує його витрати по відновленню автомобіля. Крім того, вартість матеріального збитку позивач підтверджує висновком експерта № 282 про вартість матеріального збитку від 11.08.2021 року, який, на замовлення позивача виконав експерт Турчин О.Г., який, в свою чергу, не значиться в реєстрі атестованих судових експертів, а тому зазначений висновок є не належним доказом у справі, оскільки виконаний не атестованим експертом, як того вимагає закон, так само не підлягає стягненню і сума 3000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 . Щодо стягнення франшизи в розмірі 2 500,00 грн., відповідач ОСОБА_2 вказав, що пропонував позивачу виплатити вказану суму франшизи, проте позивач відмовився її отримати, а тому вважає, що між сторонами відсутній спір щодо вказаної суми. Окрім того, згідно з вказаним висновком експерта вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_2 , складає 148 830,74 грн., в той же час позивач безпідставно просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальний збиток в сумі 206 420,20 грн. Також позивачем ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, яка (вимога) є необґрунтованою, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно розмір її компенсації, оскільки внаслідок настання ДТП шкода була спричинена лише майну позивача, що, можливо, і призвело до певних незручностей, але, враховуючи незначний характер пошкоджень автомобіля, не могло викликати серйозних труднощів, які б призвели до втрати ним нормальних життєвих зв`язків чи істотного порушення звичного способу життя, в зв`язку з чим розмір моральної шкоди є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», зареєстровану судом 03 грудня 2021 року за вх.№ 29282, за якою, з викладеними у відзиві поясненнями повністю не погоджується, оскільки в процесі здійснення ремонту автомобіля, після дорожньо-транспортної пригоди з`ясувалося, що виплачених відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» коштів недостатньо для відновлення автомобіля до попереднього стану, у зв`язку з чим ним (позивачем) було замовлено незалежний експертний висновок щодо вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу та відповідно до висновку експерта № 282 від 11.08.2021 року вартість матеріального збитку склала 148 830,74 грн., тобто страховик не в повній мірі здійснив виплату страхового відшкодування, оскільки різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 49 671,95 грн. з урахуванням максимальної страхової суми виплати за завдану шкоду, відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204456529, яка складає 130 000,00 грн. Отже, вказаний розмір оціненої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому саме страховик має відшкодувати її потерпілому. У зв`язку з вищевикладеним, посилання відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» на виплату погодженої з ним (позивачем), як потерпілим суми страхового відшкодування не забороняє вимагати доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявилося, що погоджена ним, як потерпілим, зі страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди, при цьому страховик обмежується лише страховою виплатою встановленою у договорі - лімітом відповідальності, на підставі чого пояснення відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» викладені у відзиві на позов просив відхилити, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 , зареєстровану судом 03 грудня 2021 року за вх. № 29281, за якою з викладеними у відзиві поясненнями відповідача ОСОБА_2 повністю не погоджується, з тих підстав, що відповідачем ОСОБА_2 у відзиві висловлено припущення, згідно з яким висновок експерта щодо вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту є не належним доказом у справі. Однак відповідачем не прийнято до уваги що до матеріалів справи додано експертний висновок, виконаний незалежним експертом Турчином Олександром Георгійовичем, що має відповідне свідоцтво та сертифікат, видані фондом Державного майна України та який зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів, а тому доводи відповідача про те, що висновок експерта щодо вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, який надано незалежним експертом ОСОБА_3 є не належним доказом у справі, є абсолютно необґрунтованим, не містить будь-яких доказів щодо недійсності даного висновку, так як висновок експерта був підготовлений фахівцем, який володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи, з чітко дотриманими вимогами до даного висновку, визначених ст. 102 ЦПК України. З приводу припущень відповідача щодо стягнення з нього моральної шкоди, наголосив що відповідачем не прийнято до уваги, викладені у позовній заяві фактичні дані та подані докази, що свідчать про завдання йому (позивачу) та його сім`ї значної моральної шкоди, які (докази) відповідач отримав разом з позовною заявою. Крім того, щодо чергового припущення, яке також немає жодних доказів, відповідачем ОСОБА_2 не компенсована сума франшизи в розмірі 2500 грн. та навіть усно не запропоновано її компенсувати, на підставі чого пояснення відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві на позов, просив відхилити та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - адвокатом Сокол Д.В. подано заперечення на відповідь на відзив, зареєстровані судом 17.12.2021 року, в яких доповнено поданий раніше відзив на позовну заяву та зазначено, що у відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 погодився з доводами страхової компанії щодо виплати йому коштів на підставі заяви про узгодження розміру страхового відшкодування в розмірі 80 328,05 грн. Однак, як зазначає позивач, в процесу ремонту автомобіля з`ясувалося, що виплачених коштів недостатньо для проведення відновлювального ремонту, у зв`язку з чим ним було замовлено незалежний експертний висновок, що є дивним обґрунтуванням, оскільки в даному випадку доцільніше було б надати акти виконаних робіт, рахунки-фактури, фіскальні звіти, які б підтверджували кінцеву (реальну) суму, що сплачена позивачем ОСОБА_1 за ремонт свого пошкодженого автомобіля. Крім того, в заяві про узгодження розміру страхового відшкодування вказано, що після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі жодних майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» позивач ОСОБА_1 не матиме. При цьому, у відповіді на відзив позивачем дублюється загальне нормативно-правове обґрунтування з позовної заяви щодо мети інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Додатково зазначено, що висновок експерта № 282 від 11.08.2021 року може слугувати виключно письмовим доказом, який в сукупності з іншими зібраними в справі доказами підлягає оцінці судом. Зазначено, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі, пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування, ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Тобто, навіть якщо не врахувати, що розмір виплаченого страхового відшкодування було узгоджено та те, що позивачем підтверджено ,що після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі він не матиме жодних майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО», то заявлені позовні вимоги у відношенні страхової компанії (як випливає з досить неоднозначного розрахунку) є значно завищеними, на підставі чого просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО» в повному обсязі.

В свою чергу, позивачем ОСОБА_1 подано пояснення на заперечення на відповідь на відзив відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», зареєстроване в суді 18.02.2022 року за вх. № 4017, за яким зазначив, що повторні доводи в запереченні відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» стосовно підписаної ним заяви про відсутність майнових претензій, вважає недоречними, оскільки у відповіді на відзив в повному обсязі викладено правову позицію, в тому числі те, що чинним законодавством визначено, що одержавши страхову виплату, він, як потерпілий, не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, і, зокрема, у судовому порядку. З приводу доводів в заперечені відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» щодо того, що експерт Турчин О.Г. не є експертом, так як у відзиві на позовну заяву зауважень щодо повноважень експерта не було, вказав, що в матеріалах справи наявні всі, без винятку, необхідні документи, що підтверджують повноваження експерта Турчин О.Г., відповідний фаховий рівень та кваліфікацію, який також має вищу освіту за фахом інженер-механік.

Крім того, під час підготовчого провадження у справі, ухвалою суду від 27 травня 2022 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Островерхого Г.М. призначено по зазначеній цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та на вирішення якої поставлено наступне питання: Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Нonda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 26.06.2021 року? На час проведення експертизи провадження по справі було зупинено.

При цьому, на адресу суду 06 грудня 2022 року надійшло клопотання судового експерта В.Гончара про надання додаткових матеріалів, в якому, враховуючи, що автомобіль Honda CR-V, реєстраційний № НОМЕР_2 відчужено та надати експерту до огляду не представляється можливим, то для вирішення питання вартості матеріального збитку, - просив повідомити в якості вихідних даних перелік отриманих пошкоджень під час ДТП та характер застосування ремонтно-відновлювальних робіт по відновленню колісного транспортного засобу (далі КТЗ).

Також в клопотанні експерта зазначено, що всі необхідні для визначення ринкової вартості та вартості матеріального збитку вихідні дані є у висновку експерта № 282 від 11.08.2021 року, який наявний в наданих матеріалах цивільної справи, та вихідні дані зазначені у вищевказаному висновку експерт може використати лише в тому випадку, якщо суд надасть на це дозвіл.

На виконання зазначеного клопотання експерта, відповідачем ОСОБА_4 подано відповідь на клопотання експерта від 01.12.2022 року, яка зареєстрована судом за вх. № 377 від 04.01.2023 року, за змістом якої він (відповідач) заперечує проти використання даних, які містяться у висновку експерта № 282 від 11.08.2021, в якості вихідних даних необхідних для визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 26.06.2021 року, які ним (відповідачем) заперечувалися з самого початку слухання справи, з тих підстав, що експерт ОСОБА_3 не значиться в Реєстрі атестованих судових експертів і не несе відповідальності за висновки, які робить.

01.02.2023 року, у зв`язку з тим, що клопотання експерта не було задоволено та не було проведено оплату вартості виконання експертизи на підставі ч.8 ст. 72 ЦПК України та п.п. 1.13, 2.1, 2.2 та 4.10. «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (за змінами та доповненнями) експертом було повідомлено про неможливість надання висновку.

Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року відновлено провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом в судове засідання учасників справи.

Під час судового розгляду справи по суті:

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позові та з урахуванням поданих заяв по суті справи та письмових пояснень, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пред`явлені до нього позивачем позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в їх задоволенні, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому засобами електронної пошти направив додаткові пояснення, зареєстровані судом 22.08.2023 року за вх. № 5404, в яких зазначив, що Законом № 1961-IV чітко визначено, що саме на страхову компанію покладено обов`язок встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання та визначити розмір заподіяної шкоди. Підписанням заяви про узгодження розміру страхового відшкодування позивач фактично відмовився від проведення оцінки пошкодженого майна у спосіб визначений Законом та звільнив від обов`язку проведення експертизи ПрАТ «СК «ВУСО». Крім того, у наданому позивачем висновку експерта № 282 про вартість матеріального збитку від 11.08.2021 року містяться суттєві порушення вимог Методики. Враховуючи викладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО» та розгляд справи провести за відсутності уповноваженого представника ПрАТ «СК «ВУСО».

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , зваживши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що 26.06.2021 року о 12 год. 15 хв. в м. Кропивницькому по вул. Михайлівська, 75, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом BMW 520, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав перевагу в русі транспортному засобу Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі та здійснив зіткнення з транспортним засобом Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16 липня 2021 року (справа №405/4589/21), яка набрала законної сили 27 липня 2021 року, ОСОБА_2 за зазначеним вище фактом дорожньо-транспортної пригоди визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовим рішенням, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, на підставі чого, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такою особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Тим самим, наявність вини у діях відповідача ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, у даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Крім того, з письмових доказів, судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , який відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 04 червня 2021 року, про що складено відповідний актовий запис № 41, змінив прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » є власником транспортного засобу Honda CR-V, 2012 року випуску, коричневого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (ТСЦ 3543).

Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року справа № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц.

Судом встановлено, що відповідно до полісу № 204456529 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», як Страховиком та ОСОБА_2 , як Страхувальником, забезпечений транспортний засіб «BMW 520», номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, зі строком дії договору з 00:00 12 червня 2021 року по 11 червня 2022 року включно, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 (двісті шістдесят тисяч) грн, а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 130000 (сто тридцять тисяч) грн; розмір франшизи - складає 2500 грн., тим самим цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 520», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 станом на 26 червня 2021 року, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204456529.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п. 34.3 статті 34 Закону).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про виплату страхового відшкодування, яке просив перерахувати на його (позивача) розрахунковий рахунок, що підтверджується відповідною заявою від 27.06.2021 року.

З актів огляду колісного транспортного засобу від 05.07.2021 року та № 2 від 06.07.2021 року вбачається, що представником ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатом огляду встановлено характер пошкоджень. Огляд проведено та акт складено в присутності власника пошкодженого транспортного засобу позивача ОСОБА_1 та підписано останнім без зауважень.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що 28.07.2021 року ОСОБА_1 підписана заява про узгодження розміру страхового відшкодування, за змістом якої позивач ОСОБА_1 у відповідності до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив здійснити виплату суми страхового відшкодування в узгодженому з ним розмірі 80 328,05 грн. по страховому випадку (ДТП), що трапився 26.06.2021 року в результаті якого з вини водія автомобіля BMW 520, номерний знак НОМЕР_1 , застрахованого за полісом від 11.06.2021 року № 204456529, було пошкоджено транспортний засіб Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказана сума є належним чином узгодженою, на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого майна не наполягаю. Після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде.

Зазначене свідчить про те, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та позивач ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою про узгодження розміру страхового відшкодування та відповідає вимогам пункту 36.2 статті 36 України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

29 липня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплачено суму страхового відшкодування власнику транспортного засобу Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в розмірі 80 328,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 39074 від 29 липня 2021 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача, вказаний ним в заяві на виплату страхового відшкодування від 27.06.2021 року.

Таким чином, виплата страхового відшкодування на рахунок позивача ОСОБА_1 була здійснена на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Судом також відзначається, що позивач ОСОБА_1 не відмовився від своєї заяви, яка в силу статті 202 ЦК України є правочином, тобто дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно з ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 на власний розсуд розпорядився своїм правом та вважав за можливе погодити, що 80 328,05 грн. буде достатньою для нього як для суми виплати страхового відшкодування і жодних майнових претензій після виплати узгодженої суми він до ПрАТ «СК «ВУСО» не матиме, а тому відсутні підстави для повторного вирішення цього питання та збільшення розміру відповідальності страховика.

Враховуючи зазначене, страховик мав правомірні очікування, що сплата відповідних коштів на користь позивача, які були погоджені сторонами без проведення оцінки (експертизи), вичерпає між останніми будь-які відносини з приводу даної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому позивач ОСОБА_1 відмовився від можливості отримати відшкодування у більшому розмірі.

Поряд з цим, позивач ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 , що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності 1053/20 ФДМ України від 04.12.2020 року, з яким 05.07.2021 року уклав договір № 282 на виконання експертної оцінки вартості матеріального збитку, предметом якого (п.1.1 Договору) є проведення незалежної оцінки вартості майна, зокрема, транспортного засобу марки Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 . Метою оцінки є визначення вартості відновленого ремонту даного КТЗ та визначення вартості матеріального збитку. Вартість робіт Виконавця встановлюється в межах договірних тарифів СОД ОСОБА_3 та складає 3 000 грн.

Відповідно до Акта №282 приймання-передачі наданих послуг від 11.08.2021 року, складеного між СОД ОСОБА_3 та Замовником ОСОБА_1 , висновок № 282 за оцінку колісного транспортного засобу марки Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , виконано в установлений строк. Договірна ціна становить 3000 грн.

Відповідно до розрахункової квитанції серії ААА № 002312 від 08.08.2021 року Замовником ОСОБА_1 сплачено СПД ОСОБА_3 3 000 грн. з призначенням оплати за послуги: оцінка ТЗ марки Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з висновком експерта № 282 про вартість матеріального збитку від 11 серпня 2021 року, виконаного експертом Турчин О.Г., який обізнаний про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384, 385 КК України, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 286 748,25 грн. Вартість матеріального збитку, нанесеного у результаті ДТП власнику даного колісного транспортного засобу складає 148 830,74 грн. Висновком експерта також визначено, що ринкова вартість транспортного засобу становить 456 653 грн. 18 коп.

При цьому, відповідно до п. п. 34.2, 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право самостійного вибору експерта для визначення розміру шкоди виникає у потерпілого лише в разі неявки представника страховика у визначений строк на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відтак, враховуючи, що оскільки відповідач ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» не ухилявся від направлення свого представника для огляду транспортного засобу, а тому у позивача не було підстав для самостійного обрання експерта для визначення розміру завданої майнової шкоди.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у справі №333/2096/17 від 10 червня 2020 року суди у порушення зазначених положень закону не звернули уваги на те, що факт перерахування страховою компанією на користь особи страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування у більшому розмірі. Посилання судів на висновок експертного дослідження не спростовує необхідність застосування наведених вище норм права і не вказує на те, що особа відмовився від своєї заяви, яка в силу частини першої статті 202 ЦК України є правочином, тобто дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно з частиною першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Ураховуючи наведене, правильно встановивши фактичні обставини справи, суди не звернули уваги на те, що страхова компанія під час вирішення питання про виплату страхового відшкодування у першу чергу керується Законом №1961-IV. Звертаючись із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, позивач визначив розмір такого відшкодування, вказавши його у заяві, тобто погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі.

Зазначені обставини свідчать про те, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до страхового полісу № 204456529 та заяви про узгодження розміру страхового відшкодування від 28 липня 2021 року виплачено суму страхового відшкодування власнику транспортного засобу Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в розмірі 80 328,05 грн. Отже ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виконано обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 , як власник пошкодженого автомобіля Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувшись до страховика відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про виплату страхового відшкодування, та, в подальшому, власноручно підписавши заяву про узгодження розміру страхового відшкодування, чим підтвердив, що між ним і страховиком досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, що відповідає його волевиявленню, тобто, фактично погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком, і не наполягав на проведенні додаткової оцінки чи експертизи пошкодженого автомобіля та отримав страхове відшкодування у розмірі 80 328,05 грн., на підставі чого, в діях відповідача, а саме ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відсутні ознаки порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі чого позивачу ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ СК «ВУСО» матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП в розмірі 49 671,95 грн.

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 просив, серед інших вимог, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь франшизу у розмірі 2 500 грн.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

За приписами п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що полісом № 204456529 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.06.2021 року визначено франшизу в розмірі 2500 грн., яка на час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 не відшкодована, що не спростовано відповідачем ОСОБА_2 , на підставі чого позовні вимоги в частині стягнення франшизи з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 2500 грн підлягають задоволенню.

Позивачем ОСОБА_1 також понесені витрати в розмірі 3 000 грн. за проведення оцінки пошкодженого майна, що підтверджується актом № 282 від 11.08.2021 року приймання-передачі наданих послуг та розрахунковою квитанцією серії ААА № 002312 від 08.08.2021 року, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , як такі, що доведені позивачем належними та допустимими доказами, відповідач, в свою чергу, не звертався під час розгляду справи з запереченнями стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат за проведення оцінки колісного транспортного засобу.

Позивачем ОСОБА_1 пред`явлено також вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на його ( ОСОБА_1 ) користь майнову шкоду, завдану в результаті ДТП в розмірі 206 420,20 грн., які не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, серед яких, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди (п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦПК України).

При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України.

Статтею 264 ЦПК України серед іншого передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту.

З огляду на зазначене, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, просив стягнути з останнього матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, яка мала місце 26.06.2021 року, та винним в якій є відповідач ОСОБА_2 , в результаті якої пошкоджено його (позивача) майно - транспортний засіб, та яка (матеріальна шкода) є різницею між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та страховою виплатою, яка (матеріальна шкода) становить 206 420,20 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно ч.1 ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється сам факт та обставини ДТП, наявність вини відповідача ОСОБА_2 у ДТП та отримання позивачем суми страхового відшкодування в розмірі 80 328,05 грн. Предметом позову, серед іншого є вимога позивача про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, завданої пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка є різницею між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та страховою виплатою.

Відповідачем ОСОБА_2 , в свою чергу, не оспорюється, що з його вини у позивача виникло право на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, поряд з цим, відповідач вважає заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди завищеним, необгрунтованим та недоведеним, крім того, вважає, що страховою компанією позивачу виплачено страхову виплату, з розміром якої позивач погодився, та на підставі чого вважає, що матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, відповідає розміру виплаченого позивачу страховою компанією страхового відшкодування. Крім того, зазначив, що позивачем не доведено понесених ним витрат на ремонт транспортного засобу, який, до того ж позивачем продано.

При цьому, судом відзначається, що з метою встановлення вартості матеріального збитку завданого позивачу ОСОБА_1 , ухвалою суду від 27 травня 2022 року була призначена автотоварознавча експертиза, на вирішення якою експерту було поставлено питання: яка вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Нonda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 26.06.2021 року.

Однак, враховуючи, що автомобіль «Нonda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачем було відчужено, а відповідач ОСОБА_2 заперечував проти використання при проведенні експертизи даних, які містяться у висновку експерта № 282 від 11.08.2021, в якості вихідних даних необхідних для визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 26.06.2021 року, які ним (відповідачем) заперечувалися, автотоварознавча експертиза не була проведена.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що за принципом змагальності, визначеним в ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу 3541/2021/2919250 транспортного засобу від 13.11.2021 року, ОСОБА_1 , як Продавець відчужив на користь третьої особи транспортний засіб Honda, модель CR-V, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , при цьому, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 350 000 грн.

При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що пошкоджений автомобіль позивача продано в тому ж технічному стані, в якому він був після ДТП, яка сталася 26.06.2021 року, поряд з цим, позивачем також не доведено, шляхом надання суду належних доказів, тієї обставини, що зазначений транспортний засіб після ДТП ремонтувався та проводився відносно нього відновлювальний ремонт, а так само що позивачем дійсно понесено реальні збитки.

Враховуючи вищевикладене, судом відзначається, що на позивача ОСОБА_1 поряд з обов`язком довести факт порушення свого суб`єктивного права відповідачем ОСОБА_2 , також покладено обов`язок довести підставу позову, а саме: обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги і з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків, тобто, із цих положень випливає необхідність доведення таких фактів: наявність обставин, з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення його суб`єктивного права відповідачем, в свою чергу, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 81 ЦПК України не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували дійсний розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем ОСОБА_2 внаслідок ДТП в розмірі 206 420,20 грн., у зв`язку з чим, в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено також вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його (позивача) користь моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови).

Крім того, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

За викладених обставин, виходячи з заявлених позивачем підстав позову, в частині вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку, що доводи позивача ОСОБА_1 про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у моральних (душевних) стражданнях, переживаннях, яких він (позивач) зазнав як безпосередньо в момент ДТП, а також в душевних стражданнях, яких він (позивач) зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна транспортного засобу та неможливістю використовувати належний йому автомобіль та користуватися ним за його призначенням, порушення звичайних життєвих зв`язків, - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, при цьому, зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними, та, в свою чергу, відповідачем ОСОБА_2 , - не спростовані.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOVv. BULGARIA, №68490/01, параграф 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При цьому, розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», факт заподіяння моральної шкоди пов`язується не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного х арактеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача ОСОБА_1 , глибину душевних страждань, яких зазнав позивач через спричинену з вини відповідача ОСОБА_2 дорожньо-транспортну пригоду та з дотриманням принципу розумності та справедливості, з огляду на істотність змін у звичайному житті позивача, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, та відповідно, визначає розмір компенсації в сумі 5 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, судом відзначається, що позивачем ОСОБА_1 заявлено судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 3 935, 20 грн., що підтверджується квитанціями про сплату № 49 від 16.08.2021 року на суму 3 216,00 грн. та № 48 від 16.09.2021 року на суму 719,20 грн., при цьому, враховуючи, що позов задоволено частково, на підставі чого з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 963, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. франшизи, 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди, та витрати з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , судовий збір в розмірі 963 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди в розмірі 206 420 грн. 20 коп., - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49 671 грн. 95 коп., - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова