ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7234/23 Справа № 185/3576/23 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І.С. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 185/3576/23

Номер провадження 22-ц/803/7234/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - АТ КБ «ПриватБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року головуючого судді Шаповалової І.С. по цивільній справі про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача фінансових послуг та повернення безпідставно отриманих коштів.

Позов мотивований тим, що позивач є клієнтом відповідача. 07 вересня 2022 невстановлена особа під приводом купівлі меблів, шляхом зловживання довірою, із застосуванням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами потерпілої на суму 10 000 грн, чим завдала ОСОБА_1 матеріального збитку, а саме: від імені позивача невідома особа уклала угоду № SAMDNWFC і цією ж датою з карткового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було знято 12 786,95 грн, з карткового рахунку НОМЕР_3 - 3000 грн, з карткового рахунку НОМЕР_4 - 7000 грн.

За вказаним фактом були внесені відомості до ЄРДР № 0000992 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь безпідставно списані кошти в загальному розмірі 10 000 грн; визнати кредитний договір № SAMDNWFC від 07 вересня 2022 року неукладеним між сторонами та усунути перешкоди в користуванні послугами відповідача, а саме, зобов`язати відповідача виключити позивача із списків боржників за вказаним кредитним договором та зі списку рахунків, що прив`язані до її особистості.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів - задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ на користь ОСОБА_1 10 000 грн безпідставно списаних коштів; визнано кредитний договір № SAMDNWFC від 07 вересня 2022 року, укладений від імені ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» неукладеним; стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1000 грн у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що збитки спричинені клієнтці не підлягають відшкодуванню за рахунок банку, згідно Умов та правил банківських послуг, оскільки відповідно до п.2.1.4.12.3 банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених картці даних. Зазначено, що позивач приховала від суду, що вона передала особисту конфіденційну інформацію третім особам, якими в подальшому і було знято кошти з її рахунку. Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу/зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням Пінкоду. Тому, вина відповідача у здійсненні транзакцій по рахункам позивача відсутня, відповідно і відсутні підстави в задоволенні позову.

Крім того, зазначено, що якщо зазначені операції за твердженням позивача вона не здійснювала, то дані операції стали можливими в результаті розголошення позивачем конфіденційної інформації по карткам, Пінкоду, передачі даних та паролей третім особам та є намаганням перекласти на банк свої обов`язки та відповідальність з приводу коректно здійснених транзакцій. Докази того, що ці транзакції були здійснені з вини банку, позивачем не надані. Наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. Вважають, що саме позивач повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій. У банку існує надійна система захисту клієнтів і без розголошення персональних даних неможливо отримати доступ до рахунку. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначено, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції, зокрема зазначаючи, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві , просила залишити рішення суду без змін. Пояснила,що виконала в банкоматі функцію «інші операції» , як за телефоном їй наказав ОСОБА_2 ,прізвища якого вона не знає,який зателефонував їй з приводу продажу нею дитячої шафи,та по телефону їй казав які виконувати функції ,що вона і робила .

У судове засідання апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» не з'явився , належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи ( а.с.87).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені докази у сукупності достовірно підтверджують факт використання третіми особами шахрайським способом персональних даних позивача без її згоди з метою оформлення кредиту, що не заперечувалось відповідачем, тому, суд дійшов до висновку, що вимоги про визнання договору неукладеним є обґрунтованими та підлягають задоволенню, АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно списав належні позивачу кошти в сумі 10 000 грн, та жодним належним доказом не підтвердив правомірність їх списання з рахунку позивача. Оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням встановлених обставин та характеру спричиненої моральної шкоди, суд першої інстанції виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, дійшов до висновку про можливість стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено ,що 07 вересня 2022 року ОСОБА_1 мала у особистому користуванні платіжні картки НОМЕР_3 та НОМЕР_5 , а для авторизації в банку використовувала фінансовий мобільний телефон НОМЕР_6 .

07 вересня 2022 року у період часу з 17:03 до 17:08 год. ОСОБА_1 знаходилася біля банкомату CADN 3515 (м. Павлоград, вул. Леоніда Каденюка, буд. 12 А, АТБ), авторизувалася карткою НОМЕР_3 , розмовляючи по телефону змінила свій фінансовий номер телефону з НОМЕР_6 на НОМЕР_7 .

Цієї ж доби, 07 вересня 2022 року, у період з 17:12 до 18:19 год., були здійснені входи в акаунт Приват24 ОСОБА_1 , під час яких був використаний встановлений нею новий фінансовий телефон НОМЕР_7 . При цьому виконувались дії: «Авторизація в П24 веб через зміну паролю, підтвердження операції по IVR дзвінку, який надходив на номер НОМЕР_7 введення ПІН коду карти НОМЕР_8 »; «Авторизація в П24 веб з IVR підтвердженням»;, «Авторизація в П24 з пін підтвердженням по карті : НОМЕР_8 ».

Вказані входи в акаунт Приват24 ОСОБА_1 здійснені з нетипового пристрою - PRALA1/HUAWEI IMEI НОМЕР_9 , що підтверджується відомостями про логи авторизації і даними вибірки SIMMON та дає підстави вважати, що операції проведені сторонніми особами.

Таким чином, 07 вересня 2022 року, у результаті зміни ОСОБА_1 номера фінансового телефону на мобільний телефон НОМЕР_7 , сторонні особи отримали доступ до її аканту Приват24 та можливість ознайомитися з номерами і балансами всіх карток, терміну їх дії та CVV кодами, що дало їм змогу здійснити шахрайські операції:

1)О 17:28 год. в акаунті Приват24 Сорокіної М.М. були підписані Умови та правила надання банківських послуг та оформлена віртуальна кредитна картка НОМЕР_1 , референт договору SAMDNWFC3.

2)Списані грошові кошти на загальну суму 2963,59 грн (з урахуванням комісії), використовуючи сервіси платіжної системи «LiqPay» з карток ОСОБА_1 : НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_3 .

Крім того, встановлено, що 07 вересня 2022 року по вказаним картковим рахункам ОСОБА_1 були проведені операції, які не спричинили їй матеріальних збитків, оскільки були проведені в її інтересах (перекази між її картками), або особисто нею (отримання коштів в банкоматі).

Перекази з використанням платіжної системи «LiqPay», з картки НОМЕР_1 , на картку НОМЕР_3 , 07 вересня 2022 року у період часу з 17:29:44 до 18:32:55 були здійснені чотири рази.

Перекази з використанням з використанням платіжної системи «LiqPay» з картки НОМЕР_5 на картку НОМЕР_3 , 07 вересня 2022 року у період часу з 17:14:27 по 17:14:28 були здійснені два рази.

07 вересня 2022 року ОСОБА_1 після зміни фінансового номера телефону, особисто зняла у вищевказаному банкоматі CADN 3515 з платіжної картки з НОМЕР_3 (продовжуючи розмовляти по телефону), грошові кошти на загальну суму 16968 грн (з врахуванням комісії) в період часу з 17:10:06 по 17:45:56.

Цієї ж доби, 07 вересня 2022 року о 19:05 год. на мобільний телефон НОМЕР_6 ОСОБА_1 надійшов дзвінок з банку з приводу платежів, які проводилися по її рахункам. Клієнтка не підтвердила їх проведення, заперечила зміну свого фінансового телефону НОМЕР_6 на мобільний телефон НОМЕР_7 , який їй не належить та не знайомий. Повідомила, що дзвінків від сторонніх осіб їй не було, нічого не підтверджувала, під чиюсь диктовку нічого не проводила. До банкомату підходила - зняла 1800 грн та пішла додому.

Однак, 13 грудня 2022 року, у зв`язку з розглядом банком письмового звернення ОСОБА_1 про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунків, ОСОБА_1 змінила свої пояснення та повідомила (аудіозапис ID 741476277), що 07 вересня 2022 року шахрайство стало можливим внаслідок того, що шахрай їй телефонував з приводу продажу нею дитячої шафи на сайті «OLX». У результаті спілкування з шахраєм, який ввів її в оману та весь час тримав на зв`язку, вона виконала дії під диктовку останнього - знімала в банкоматі кошти зі своєї картки, якими поповнювала в терміналі телефони, які називав замовник . З 13 грудня 2022 року мобільний телефон НОМЕР_7 внесено в список обмежень за кодифікатором «2-номера шахраїв».

На підставі матеріалів службової перевірки зроблено висновок про те, що 07 вересня 2022 року ОСОБА_1 , будучи введена шахраєм в оману, змінила в банкоматі CADN 3515 свій фінансовий номер телефону на шахрайський мобільний телефон НОМЕР_7 . У результаті зловмисник, отримавши доступ до її акаунта в Приват24, оформив віртуальну кредитну картку НОМЕР_1 , а також провів , використавши платіжну систему «LiqPay», несанкціоновані видаткові операції з платіжних карток клієнтки на суму 2963,59 грн.

Також, 07 вересня 2022 року, шахрай здійснив операції по переказу грошових коштів з платіжних карток ОСОБА_1 на її картку НОМЕР_3 , якими у подальшому клієнтка розпорядилася за власним розсудом - зняла в банкоматі та поповнила ними, з її слів, рахунки мобільних телефонів, які назвав шахрай. Вищевказані шахрайські операції стали можливими внаслідок порушення ОСОБА_1 . Умов та правил надання банківських послуг:

«2.1.4.5.1. Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству.

2.1.4.5.2. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

2.1.4.12.5. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, а в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

2.1.4.12.9. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у Стоп-лист Платіжною системою».

Виходячи з викладеного , збитки спричинені позивачу ОСОБА_1 , не підлягають відшкодуванню за рахунок банку, оскільки згідно Умов та правил надання банківських послуг:

«2.1.4.12.3. Банк не несе відповідальності за операції,що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних».

Відповідно до ст. 55 Закону України « Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови), що розмішені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет.

Відповідно до п. 2.3.1.1.2. сторони узгодили можливість використання Клієнтом наступних Віддалених каналів обслуговування: Система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, системи «LiqPay» та «Sendmoney», АТМ, ТСО, SMS, месенджери та будь-які інші системи «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк», «телефонний банкінг», «миттєва безконтактна оплата», якщо Банком надається така технічна можливість.

Згідно п. 2.1.4.7.1, п. 2.1.4.7.2. Умов, Клієнт має право здійснювати операції за допомогою Безконтактного платіжного інтерфейсу (платіжні операції, в тому числі зняття готівки, отримання інформації про наявність грошових коштів на його рахунках без присутності Картки в банкоматі тощо). Процедура ідентифікації Клієнта, який бажає скористатися Безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між Банком та Клієнтом (Фінансовий номер телефону Клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку Клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVC-кодів, тощо).

Пунктами 2.1.4.5.1 , 2.1.4.5.2 Умов передбачено, що Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

Пунктом 11 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ 05 листопада 2014 року» № 705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 564/678/15-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 317/2745/16-ц, від 18 серпня 2019 року у справі № 564/2153/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 545/3918/16-ц, зазначений правовий висновок підтримав.

Клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою Карток, які є Електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку (п. 2.1.4.12.4 Умов).

Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію (п. 2.1.4.12.5).

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-лист Платіжною системою. (п.2.1.4.12.9. Умов). Відповідно до п. 2.3.1.2.1, система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, призначена для управління реальними банківськими рахунками через мережу Інтернет. Система надає Клієнтам комплекс банківських послуг цілодобово в режимі реального часу з будь-якої точки, що має вихід в Інтернет.

Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу /зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням пінкоду.

Вина АТ КБ «ПриватБанк» у здійсненні транзакцій по рахункам позивача недоведена, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Вбачається , що якщо зазначені операції за твердженням позивача вона не здійснювала, то такі операції стали можливими в результаті розголошення позивачем конфеденційної інформації по карткам, пінкоду, передачі даних та паролей третім особам.

Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені.

Згідно з п. 14.3 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Загальні вимоги Національного банку до емісії банкам-резидентам, філіями іноземних банків електронних платіжних засобів і порядок здійснення операцій з їх використанням визначені положенням «Про порядок емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ 05 листопада 2014 року» № 705.

Згідно з пунктом 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення № 705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 2,5 розділу VI Положення № 705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН, та інші засоби., які дають змогу користуватися ним.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п. 9 розділу Х Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.

За змістом п. 6 розділу VI Положення № 705 та п. 14.6 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

За загальним правилом зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до частин 1,2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, положення умов договору між сторонами, ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ 05 листопада 2014 року № 705, відсутні підстави вважати ,що банком порушено вимоги чинного законодавства .

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст.16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Перевіряючи доводи в межах апеляційного оскарження,апеляційний суд вважає,що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними і не має передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права , таке рішення згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог згідно із вищенаведеним мотивуванням.

Відповідно до статей 141, 382 ЦПК України судові витрати АТ КБ «ПриватБанк»,понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 4831,20 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку ,встановленому Кабінетом Міністрів України .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору за перегляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 4831 (чотири тисячі вісімсот тридцять одну) грн 20 коп компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк», , за рахунок держави у порядку ,встановленому Кабінетом Міністрів України .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: