ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/835/23 Номер провадження 22-ц/814/3696/23Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 квітня 2023 року (час ухвалення судового рішення та дата складення його повного тексту не зазначені) у справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2023 року КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду у сумі 13 512 грн 17 коп., яка складається з суми заборгованості з постачання теплової енергії та гарячої води, плати за абонентське обслуговування та нарахованих на суму заборгованості 3% річних в сумі 224 грн 74 коп., інфляційних втрат в сумі 1 896 грн 89 коп., а також стягнути судовий збір у сумі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позову посилались на невиконання відповідачкою обов`язку зі сплати вартості спожитих комунальних послуг.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за недоведеністю.

Комунальне підприємство «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що судом першої інстанції не повідомлено належним чином про день і час слухання справи відповідача та ухвалено заочне рішення в порушення ст.280 ЦПК України.

Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено надані позивачем докази та не вказано позивачу на недолік, який заважає правильно розглянути справу.

Звертається увага, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація права власності за адресою: АДРЕСА_1 , а інформація з БТІ за запитом підприємства щодо власників вказаної квартири на час розгляду справи судом була відсутня у підприємства.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за станом на 28 лютого 2023 року (за період з 01 листопада 2016 по 31 травня 2020) виникла заборгованість на загальну суму 13 512 грн. 17 коп., яка складається з суми заборгованості з постачання теплової енергії, з постачання гарячої води, та плати за абонентське обслуговування що підтверджується роздруківкою про заборгованість. Крім того, відповідачці нараховано на суму заборгованості 3% річних в сумі 224 грн. 74 коп., інфляційні втрати в сумі 1896 грн. 89 коп.( а.с.5-10)

Відповідно довідки Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області Кременчуцької міської ради вих. № 1777/01-27 від 21.03.2023 згідно Реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою або знятою з реєстрації місця проживання на території Крюківського району м. Кременчука та Потоківського старостинського округу не значиться (а.с.17).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.08.2022 відсутні відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо квартири АДРЕСА_2 (а.с.47)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем суду не надано доказів того, хто є власником (користувачем) квартири АДРЕСА_2 , як і не надано доказів про те, що саме ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, що надаються у вказану квартиру.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, за змістом наведених норм закону та сталої судової практики споживачем комунальних послуг є особа, якій належить певне помешкання на праві власності або ж на праві користування, та яка фактично споживає комунальні послуги.

Тобто предметом доказування у справах такої категорії є такі обставини: позивач є уповноваженою особою (підприємством), яке надає певний вид комунальних послуги згідно умов та в порядку, визначеними законом і відповідними локальними нормативними актами; відповідач є особою, якій на праві власності або користування належить певне приміщення (квартира), куди надаються комунальні послуги, він (особа, до якої пред`явлений позов) фактично користується такими послугами, проте не сплачує їх вартість.

За приписами ст.12, ст.13, ст.81, ст.83, ст.84 ЦПК України суд розглядає справи на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування покладається на сторону. Разом із позовом позивач має подати усі докази, необхідні для вирішення спору, а у разі наявності у нього об`єктивних перешкод в отриманні таких доказів, має право заявити суду про їх витребування.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не позбавляє учасника справи обов`язку подати суду докази існування обставин, які є істотними для правильного вирішення спору та на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог або заперечень проти таких вимог.

У поданому до суду позові стверджується, що відповідачка ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2 і є споживачем послуг, що надаються позивачем.

У підтвердження заявлених вимог позивачем до позову долучено: розрахунок заборгованості (а.с.5-10), світлокопія статуту підприємства (а.с.11-12). Будь-яких інших доказів позивач суду не надав.

Згідно отриманих судом відповідей на запити ОСОБА_1 не значиться зареєстрованою на території Крюківського району. У справі наявний доказ про відсутність даних щодо власника квартири АДРЕСА_2

Отже, судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про недоведеність тієї обставини, що відповідачка є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно заявлених в апеляційній скарзі порушень судом норм процесуального закону апеляційний суд зауважує таке.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 19 квітня 2023 року о 08.15 (а.с.22).

У день засідання представником позивача суду подано письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с.24-25).

Отже, позивач був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце засідання суду, а тому доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача по справі відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Отримання позивачем документів про власника квартири АДРЕСА_2 , після ухвалення рішення судом у справі також не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позивач за відсутності у нього даних про власника або користувача квартири мав можливість заявити суду клопотання про витребування доказів в порядку ст.84 ЦПК України, проте таким правом не скористався, а суд не вправі роз`яснювати учаснику справи, які докази він має подати суду у підтвердження обставини, на які він посилається.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

Заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 жовтня 2023 року

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов