Справа № 344/7492/15-ц
Провадження № 22-з/4808/83/23
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Луганська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів - Девляшевського В.А., Мальцевої Є. Є.

за участю секретаря - Возняк В.Д.

учасники справи

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2023 року Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення. Заявлені вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №IFU0GK00000356 від 29.05.2007 року в розмірі 11 618, 83 дол. США, яка складається: 8432,82 дол. США - заборгованість за кредитом за період з 15.03.2015 року по 20.06.2023 року, 1542,26 дол. США - заборгованість за відсотки за період з 20.06.2007 року по 16.03.2015 року, 1643,75 дол. США - штраф. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 343,82 грн.

До Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що відповідно до положення п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словам у грошовій одиниці України - гривні

ОСОБА_1 зазначив, що відсутність визначеної судом суми стягнення грошових коштів у національній грошовій одиниці - гривні, позбавляє його можливості виконати зобов`язання у національній валюті, оскільки Національний банк України обмежив купівлі валюти, встановивши, купівлю валюти громадянами у межах ліміту 50 тисяч грн щомісяця.

Просить суд ухвалити додаткове рішення та визначити в резолютивній частині постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2023 року суму стягнення в іноземній валюті, еквівалентний розмір суми, що підлягає стягненню у грошовій одиниці України - гривні.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового судового рішення, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

При розгляді справи судом було встановлено, що 29.05.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IFU0GK00000356 за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в доларах США. Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для визначення суми зазначеного боргу у гривні не вбачається.

Крім того, у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2023 року зроблено висновок про те, що оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення кредитної заборгованості в іноземній валюті, кредит надавався в іноземній валюті, то кредитна заборгованість підлягає стягненню в іноземній валюті.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додатково рішення про визначення в резолютивній частині постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2023 року суму стягнення кредитної заборгованості із зазначенням еквівалентного розміру заборгованості у гривні.

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено 31 жовтня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева