Справа № 211/2547/22
Провадження № 2/211/537/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

при секретарі Бірж Д.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» про стягнення доплати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в послідуючому уточнив, до Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» про стягнення доплати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 29.07. 2013 року був прийнятий на роботу машиністом холодильних установок ( аміак) 5 розряду до компресорної дільниці ПрАТ « Криворізький міськмолокозавод №1» згідно наказу від 29.07. 2013 р. №125-к. Згідно наказу №76 від 30.04. 2010 року за результатами атестації робочого місця машиніст холодильних установок ( аміак ) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. Наказом № 271-к від 26.11. 2015 року з 01.12. 2015 року його переведемо на посаду машиніста холодильних установок 4 розряду. 01.12. 2015 року згідно наказу №88 від 30-04. 2015 року за результатами атестації робочого місця машиніст холодильних установок (аміак ) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. Наказом №271-к від 26.11. 2015 року запис про переведення машиністом холодильних установок 4 розряду визнано недійсним, переведено машиністом холодильних установок що обслуговує аміачно - холодильні установки 4 розряду , наказ №47 від 29.03. 2019 року. Згідно наказу № 88 від 30.04. 2015 року запис №25 недійсний ( наказ № 88 від 30.04 2015 року). За результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 машиністу холодильних установок , що обслуговує аміачно - холодильні установки . 28.04.2020 року наказом №45 від 28.04. 2020 року за результатами атестації робочого місця підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. На підставі наказу № 45 від 28.04. 2020 року « Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, що проведена у 2020 році», до його трудової книжки 28.04. 2020 року внесено запис про те, що результатами атестації робочого місця підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2. Згідно наказу №88 -к від 09.07. 2021 року його звільнено з роботи за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України.

На протязі 8 років він один працював як машиніст холодильних установок 5-4 розряду у зміну, хоча технологічний процесу є безперервним, тому що холодильну установку не можливо ніяким чином зупиняти, для процесу виробництва молока потрібно постійно подавати холод і виключення холодильної установки неможливо

Згідно правил улаштування і безпечної експлуатації аміачно - холодильних установок від 20.06. 91 року НПАОП 29.23-1.04.-90 згідно вимог яких розділ 2 п.2.2. Адміністрація підприємства зобов`язана забезпечити холодильні установки необхідним штатом обслуговуючого персоналу згідно з діючими « Нормативами численості робітників холодильних установок» або укласти договір зі спеціалізованою організацією на комплексне технічне обслуговування автоматизованих холодильних установок.

Дозволяється обслуговування холодильної установки одним машиністом у зміну, якщо згідно умов технологічного процесу споживачу холоду можливо тимчасове припинення холодопостачання з виключенням холодильної установки. В протилежному випадку холодильну установку потрібно обслуговувати не менше ніж 2 машиністам у зміну.

На його робочому місці у компресорній дільниці не було іншого машиніста, хоча у них був технологічний процес безперервним. На протязі всього часу роботи він фактично працював за двох, однак доплату не отримував.

Головне управління держпраці у Дніпропетровській області у своєму листі від 21.09. 2019 року після перевірки додержання трудового законодавства в ПраТ «Криворізький міськмолокозавод N1» вказало, що за результатами атестації робочих місць складено Карту умов праці на робоче місце за професією машиніст холодильної установки, що обслуговує аміачно - холодильні установки. Згідно Карти умов праці робочого місця за професією машиніст холодильної установки у розділі вказано , що у ході атестації здійснено розрахунок доплати та додаткової відпустки на робочому місці машиніст холодильної установки, що обслуговує аміачно - холодильні установки, результати якого внесені до Карти умов праці. Але доплати він ніколи не отримував.

Він вважає, що за весь період його роботи він виконував обов`язки тимчасово відсутнього працівника без доплати, хоча згідно умов технологічного процесу який є безперервним у відповідача, потрібно було приймати ще одного машиніста холодильних установок. За весь період часу роботи відповідач повинен був щомісячно йому проводити доплату у розмірі 50 відсотків від його заробітку, який складається від окладу, доплати за шкідливість, оплати за розряд, оплати за роботу в нічний та вечірній час, щомісячної премії. Так згідно форми ОК-5, виданої йому у Пенсійному фонді України за період часу роботи у відповідача з 29.07. 2013 року по 9.07.2021 року , відповідач не доплатив йому за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника гроші у сумі 237 835, 24 грн., яку він просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім того, просить стягнути індексацію не отриманих сум доплат та 3 % річних, що складає 264666,91 грн. та 7135,06 грн. відповідно.

Він вважає, що своїми діями відповідач спричинив йому також моральну шкоду, яку оціную у розмірі 170000,00 грн., оскільки працюючи на протязі 8 років в екстремальному режимі, сам замість ще одного працівника на цей обсяг роботи, при необхідності працювати двом робітникам при безперервному процесі праці йому були завдані значні душевні страждання, тому що він постійно на робочому місця відчував стрес, не міг спокійно приймати їжу в обід та зранку, у зв`язку зі значним обсягом роботи при безперервному процесі праці, у нього не було достатньо коштів для його існування, та своєї сім`ї, у нього погіршився стан здоров`я та він змушений був звільнитись з роботи.

Ухвалою суду від 30.08.2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.09.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву, зазначено, що в період з 29.07.2013 по 09.07.2021 рік позивачу нараховувалась та своєчасно виплачувалась заробітна плата, а також виконувались інші гарантії та компенсації на підставі проведених чергових атестацій робочого місця за умовами праці. При прийому на роботу позивач був ознайомлений з умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку, робочою інструкцією, колективним договором, графіком роботи. Суміщення професій ( посад ) або розширенні зони обслуговування ( збільшення обсягу виконуваних робіт) не мало місце, так як позивач виконував роботу протягом 2013-2021 року згідно умов трудового договору та отримував відповідно заробітну плату. Крім того, відсутні також правові підставі для задоволення позовних вимог позивача про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки припис частини другої ст. 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується, адже трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року за заявою представника позивача витребувано від Приватного акціонерного товариство «Криворізький міськмолокозавод №1» наступні документи: належним чином завірені копії колективних договорів за період часу з 2013 року по 2021рік; належним чином завірену копію Акту перевірки додержання вимог трудового законодавства у ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1», який було складено Головним управлінням держпраці у Дніпропетровській області у 2019 році; належним чином завірені копії актів атестації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період роботи у ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» з 2013 по 2021 рік; належним чином завірену копію картки умов праці на робоче місце за професією машиніст холодильної установки, що обслуговує аміачно-холодильні установки; належним чином завірені копії штатних розкладів за період 2013-2021 роки; належним чином завірені копії добових журналів компресорного цеху підприємства за період часу 2013-2021 рік, у яких відображається вся інформація з експлуатації обладнання компресорного цеху підприємства і данні про роботу зміни з прізвищами машиністів; належним чином завірені копії журналів прийому-передачі зміни за період часу 2013-2021 року, у яких відображається весь цикл виконання роботи за добу машиністом холодильних установок.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін у розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін.

Ухвалою суду від 28.04.2023 прийнято уточнену позовну заяву.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягав, суду пояснив, що техобслуговування холодильної установки передбачає 2 людини. Зазначена інформація відображена в колективному договорі. Так як процес безперервний, відлучатись він не міг. Працював один по 12 годин, доплати були за шкідливий характер праці, за понаднормові не платили. Працював день, ніч, 48 годин.

Представник позивача адвокат Бенік Н.І. на позовних вимогах наполягала, надала пояснення по змісту позовних вимог.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що з 2016 року, він працював електриком по ремонту обладнання, в зміні з позивачем був часто, та бачив, що він працював один. Процес роботи у нього був безперервний.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що з 2010 року він працював на Молокозаводі. Знає, що позивач в зміну працював один. В нього навіть не було перерви на обід, так як процес його роботи безперервний.

Представник відповідача в судове засідання в черговий раз не з`явився.

Враховуючи, що справа неодноразово відкладалося та суд сприяв тому, щоб сторона відповідача мала можливість прийняти участь в судовому засіданні, однак представник відповідача своїм правом не скористався.

За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Разом з тим, уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзазначено, що: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (згідно з рішеннями у справах «Савенкова проти України», № 4469/07 від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України», № 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Таким чином, зважаючи на п. 5 Рекомендацій від 02.03.2022 року, передбачена Конституцією України «безперебійність» здійснення правосуддя у разі відкладення та зняття з розгляду справ фактично порушується. Адже відкладення розгляду справи не є її вирішенням по суті.

При цьому, судом завчасно повідомлено сторони про дату та час судового засідання, сторона не позбавлена можливості залучити до участі у справі іншого представника, а доказів неможливості проведення без участі представника відповідача, матеріали справи не містять.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

29.07.2013 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу машиністом холодильних установок ( аміак) 5 розряду до компресорної дільниці ПрАТ « Криворізький міськмолокозавод №1» згідно наказу від 29.07. 2013 р. №125-к. Згідно наказу №76 від 30.04. 2010 року за результатами атестації робочого місця машиніст холодильних установок ( аміак ) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. Наказом № 271-к від 26.11. 2015 року з 01.12. 2015 року його переведемо на посаду машиніста холодильних установок 4 розряду. 01.12. 2015 року згідно наказу №88 від 30-04. 2015 року за результатами атестації робочого місця машиніст холодильних установок (аміак ) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. Наказом №271-к від 26.11. 2015 року запис про переведення машиністом холодильних установок 4 розряду визнано недійсним, переведено машиністом холодильних установок що обслуговує аміачно - холодильні установки 4 розряду , наказ №46 від 29.03. 2019 року. Згідно наказу № 88 від 30.04. 2015 року запис №25 недійсний ( наказ № 88 від 30.04 2015 року). За результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 машиністу холодильних установок , що обслуговує аміачно - холодильні установки .

28.04.2020 року наказом №45 від 28.04. 2020 року за результатами атестації робочого місця підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

На підставі наказу № 45 від 28.04. 2020 року « Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, що проведена у 2020 році», до його трудової книжки 28.04. 2020 року внесено запис про те, що результатами атестації робочого місця підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 .

Згідно наказу №88 -к від 09.07. 2021 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України ( а.с. 10-12 копія трудової книжки).

Згідно правил улаштування і безпечної експлуатації аміачно - холодильних установок від 20.06.1991 року НПАОП 29.23-1.04.-90 згідно вимог яких розділ 2 п.2.2. Адміністрація підприємства зобов`язана забезпечити холодильні установки необхідним штатом обслуговуючого персоналу згідно з діючими «Нормативами чисельності робітників холодильних установок» або укласти договір зі спеціалізованою організацією на комплексне технічне обслуговування автоматизованих холодильних установок.

Дозволяється обслуговування холодильної установки одним машиністом у зміну, якщо згідно умов технологічного процесу споживачу холоду можливо тимчасове припинення холодопостачання з виключенням холодильної установки. В протилежному випадку холодильну установку потрібно обслуговувати не менше ніж 2 машиністам у зміну ( а.с. 9).

Позивач зазначає, що з 2013 по 09.07.2021 рік він працював як машиніст холодильних установок у зміну, де процес безперервний один, хоча штатним розписом, Правилами безпечної експлуатації аміачно-холодильних установок, умовами колективного договору, передбачено, що у зміну, де процес безперервний повинно працювати два машиніста. Що підтвердили, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Статтею 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Відповідно до ч.3 ст. 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників i штатний розпис.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також ociб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За змістом ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

У статті 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Водночас, суміщення професій (посад) має такі особливості: робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом,достатньо подання заяви працівником та видачі керівництвом наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказі про суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати.

У постанові Верховного Суду від 18.05.2022 в №756/12798/18 (провадження №61-16500св21) зазначено, що суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї ж категорії персоналу, до якої відноситься даний працівник. При виконанні робіт за суміщенням працівникові встановлюються доплати до основної заробітної плати.

Виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника характеризується, зокрема, такими ознаками: виконання додаткових обов`язків у цьому paзі означає фактичну заміну працівника, тимчасово відсутнього з причин, які дозволяють зберігати за відсутнім працівником місце роботи (відрядження, відпустка тощо); поряд з виконанням додаткових функцій працівник продовжує виконувати свою основну роботу яка передбачена трудовим договором;виконання додаткових обов`язків відбувається протягом його робочого дня, який встановлений умовами укладеного з ним трудового договору; виконання додаткових обов`язків оформлюється наказом керівника підприємства, про покладення додаткових функцій з виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника; призначення працівника виконуючим обов`язки тимчасово відсутнього працівника здійснюється за згодою працівника, якого призначають;відповідно до статті 105 КЗпП України працівнику також провадиться доплата за виконання тимчасово відсутнього працівника; порядок оплати встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у відповідному наказі.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 №382/561/19.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року за заявою представника позивача витребувано від Приватного акціонерного товариство «Криворізький міськмолокозавод №1» наступні документи: належним чином завірені копії колективних договорів за період часу з 2013 року по 2021рік; належним чином завірену копію Акту перевірки додержання вимог трудового законодавства у ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1», який було складено Головним управлінням держпраці у Дніпропетровській області у 2019 році; належним чином завірені копії актів атестації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період роботи у ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» з 2013 по 2021 рік; належним чином завірену копію картки умов праці на робоче місце за професією машиніст холодильної установки, що обслуговує аміачно-холодильні установки; належним чином завірені копії штатних розкладів за період 2013-2021 роки; належним чином завірені копії добових журналів компресорного цеху підприємства за період часу 2013-2021 рік, у яких відображається вся інформація з експлуатації обладнання компресорного цеху підприємства і данні про роботу зміни з прізвищами машиністів; належним чином завірені копії журналів прийому-передачі зміни за період часу 2013-2021 року, у яких відображається весь цикл виконання роботи за добу машиністом холодильних установок.

Вказана ухвала направлялась на адресу відповідача двічі. Однак станом на день винесення рішення витребувані докази суду так і не надані.

На запитання головуючого в судовому засіданні позивач та його представник наполягали на розгляді справи за відсутності витребуваних документів.

Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Згідно копії витягів штатного розпису на 2019, 2020, 2021 кількість ставок машиніста холодильних установок, що обслуговує аміально-холодильні установки встановлено 2 одиниці, встановлені премії та доплати ( а.с. 38-46). Дані доплати слід розцінювати, як доплату пов`язану з роботою з негативним впливом на здоров`я шкідливих виробничих факторів.

Згідно Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, згідно з постановою КМУ від 16.01.2003 № 36 на ПАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» від 30.04.2010, від 30.04.2015, від 29.03.2019 кількість робочих місць машиніста холодильних установок складає 2 одиниці ( а.с. 64-76).

Згідно форми ОК-5, виданої ОСОБА_1 у Пенсійному фонді України за період часу роботи у відповідача з 29.07. 2013 року по 09.07.2021 року, його заробітна плата за 2013 рік склала 10880,02 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 5440,01 грн.; за 2014 рік склала 29728,12 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 14242,33 грн.; за 2015 рік склала 32979,88 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 16489,94 грн.; за 2016 рік склала 38133,08 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 18566,54 грн.; за 2017 рік склала 48701,84 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 24351,42 грн.; за 2018 рік склала 70056,37 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 35028,13 грн.; за 2019 рік склала 105805,06 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 52902,53 грн.; за 2020 рік склала 88143,67 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 44071,83 грн.; за 2021 рік склала 53484,03 грн., з цієї суми доплата у розмірі у розмірі 50 % за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника складає 26742,51 грн. ( а.с. 5-6). Всього відповідач не доплатив позивачу за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника гроші у сумі 237 835, 24 грн.

За таких обставини, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків, суд вважає, що вимога в частині стягнення з відповідача доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника в сумі 237835,24 грн. підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення 3% річних та інфляційних витрат, то стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин, зокрема, і щодо заборгованості із заробітної плати, оскільки вони регулюються спеціальним законодавством - Кодексом законів про працю України.

Аналогічний правовий висновок містить у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2759цс15 та від 28.08.2019 року № 753/10967/16-ц.

Таким чином, позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, слід відмовити, оскільки указана норма не регулює спірні правовідносини.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі порушення законних прав працівника та у випадку, якщо таке порушення призвело до моральних страждань.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).

Згідно із пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступним змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Як зазначено у пункті 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Між тим, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду нагадує, що в постанові 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».

Згідно зі статтею 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Так рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3 000 Євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом

60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Звертаючись до суду з відповідним позовом ОСОБА_1 оцінив спричинену йому моральну шкоду в сумі 170000,00 грн., розмір якої мотивував тим, що працюючи на протязі 8 років в екстремальному режимі, сам замість ще одного працівника на цей обсяг роботи, при необхідності працювати двом робітникам при безперервному процесі праці йому були завдані значні душевні страждання, тому що він постійно на робочому місці відчував стрес, не міг спокійно приймати їжу в обід та зранку, у зв`язку зі значним обсягом роботи при безперервному процесі праці, у нього не було достатньо коштів для його існування, та своєї сім`ї, у нього погіршився стан здоров`я.

Враховуючи практику національного законодавства та Європейського Суду, проаналізувавши обставини справи, приймаючи до уваги доводи позивача щодо спричиненої йому моральної шкоди, суд вважає доцільним, достатнім та обґрунтованим визначити розмір моральної шкоди ОСОБА_1 в сумі 30000,00 грн., що відповідатиме засадам справедливості та розумності.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі даного позову позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі

5402,10 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, задовольняючи позов частково, присуджує стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3274,94 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 133, 137, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 21, 35, 105 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за виконання обов`язків відсутнього працівника за 2013-2021 рік в сумі 237835 ( двісті тридцять сім тисяч вісімсот тридцять п`ять ) гривень 24 коп., моральну шкоду в сумі 30000 ( тридцять тисяч ) гривень 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 3274 ( три тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 94 коп.

В іншій частині позовних вимоги - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст судового рішення складено 31 10 2023.