Єдиний унікальний номер 725/4038/23
Номер провадження 2/725/486/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни» про поновлення на роботу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботу. Свій позов обґрунтовує тим, що вона працювала безперервно в Обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни» тринадцять років. Керівництво почало проводити реорганізацію підприємства та змінювати штатний розпис. Згідно Наказу №5/ЗВ від 26 квітня 2023 «Про припинення трудового договору (контракту)» звільнено 30 квітня 2023 року ОСОБА_1 , адміністративно-господарська служба, ліфтер, у зв`язку із скороченням штату Наказ № 18/1 від 16.02.2023 р.

Позивач звертає увагу суду на те, що із наказом про зміну штатного розпису та із новим штатним розписом її не було ознайомлено. Вказує, що 01.05.2023 року вона вийшла з відпустки та їй було вручено копію наказу Х25-ЗВ від 26.04.2023 року про що вона і розписалася, та видано їй на руки трудову книжку. Також наполягає на тому, що відповідачем не було дотримано 2-х місячний термін при скороченні. Звільнення, на думку позивача, є незаконним, оскільки роботодавцем не було отримано згоди органу профспілкової організації.

Стверджує, що відповідачем під час її звільнення було допущено ряд порушень. У зв`язку з вище викладеним просить суд: Скасувати Наказ №5/ЗВ від 26.04.2023 р. «Про припинення трудового договору (контракту)», як такого, що виданий з порушенням законодавства; Поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на посаді ліфтера адміністративно-господарської служби Обласне комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни»; Виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу; Стягнути з Відповідача витрати на правову допомогу.

Представник відповідача скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідачем не було допущено порушення прав та інтересів позивача під час проведення процедури звільнення з займаної посади. У зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про необґрунтованість позову та необхідність у відмові в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти особі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Ч. 2 ст. 232 КЗпП України передбачено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Позивач стверджує, а відповідач не спростовує, що ОСОБА_1 працювала безперервно в Обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни» тринадцять років.

Згідно Витягу з Наказу №18/1 про зміни до штатного розпису від 16.02.2023 року наказано провести зміни в штатному розписі госпіталю з 01.05.2023 року, яким виключити з штатного розпису Адміністративно-господарської служби Ліфтер 2,0ст. /а.с.32/. Згідно з наказом №38 від 01.05.2023р. покладено обов`язки ліфтера з 01.05.2023 року /а.с.19/.

Встановлено, що 27.02.2023 за вих.ном.№86 ліфтера АГС ОСОБА_1 було попереджено про заплановане вивільнення /а.с.33/. Одак ОСОБА_1 не погодилася із звільненням та відмовилася підписувати дане попередження /а.с.34/. Отже, встановлено, що ОСОБА_1 була належним чином попереджена про наступне вивільнення за два місяці до звільнення.

Згідно Наказу №5/ЗВ від 26 квітня 2023 «Про припинення трудового договору (контракту)» звільнено 30 квітня 2023 року ОСОБА_1 , адміністративно-господарська служба, ліфтер, у зв`язку із скороченням штату Наказ № 18/1 від 16.02.2023 р. /а.с.32/.

Відповідач стверджує, а позивач не заперечує, що згідно наказу при звільненні ОСОБА_1 , останній було нараховано та виплачено: вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, за відпрацьовані години та було утримано 6 календарних днів відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року /а.с.36/.

У відповідності до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно з правовими висновками, висловленими Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Встановивши факт змін в штатному розписі госпіталю ,а саме виключення з штатного розпису Адміністративно-господарську службу - Ліфтер, яку займала позивач, суд вважає відсутнім порушення роботодавцем вимог трудового законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Я вже було зазначено 27.02.2023 за вих.ном.№86 ліфтера АГС ОСОБА_1 було попереджено про заплановане вивільнення /а.с.33/. Одак ОСОБА_1 не погодилася із звільненням та відмовилася підписувати дане попередження /а.с.34/. Тобто, вимоги КЗпП України відповідачем були дотримані. Таким чином встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про його вивільнення у двомісячний термін.

Щодо твердження позивача, що її звільнення є незаконним оскільки роботодавцем не було отримано згоди органу профспілкової організації.

Відповідно до Витягу з протоколу №4 засідання профспілкового комітету від 09.02.2016 року, за заявою ОСОБА_1 , виключено остнню з профспілки з 01.03.2016 року /а.с.31/.

Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України.

За приписами статті 43 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має отримати згоду на звільнення працівника від профспілкового органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Подання з цього питання профспілковим органом розглядається у п`ятнадцятиденний строк і про прийняття рішення власник або уповноважений ним орган інформується в письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі неповідомлення в зазначений строк вважається, що профспілковий орган дав дозвіл на розірвання трудового договору.

Судом встановлено, що станом на 30.04.2023 року ліфтер АГС ОСОБА_1 не була членом первинної профспілкової організації ОКНП «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни» /а.с.30/, оскільки відповідно до Витягу з протоколу №4 засідання профспілкового комітету від 09.02.2016 року, за заявою ОСОБА_1 , виключено остнню з профспілки з 01.03.2016 року /а.с.31/.

Також, зважає на те, що реалізація переважного права на залишенні на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох ідентичних, однакових посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина. Ураховуючи, що з штатного розпису виключено Адміністративно-господарську службу ліфтера, тому застосування положень статті 42 КЗпП України щодо порівняння кваліфікації та продуктивності позивача на посаді ліфтера з іншими працівниками, які займають відмінні, не тотожні посади, є безпідставним, оскільки це можливо застосовувати лише при рівних умовах кваліфікації та продуктивності праці працівників, які займають однакові посади.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позовних вимог відмовити.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 40, 43, 49-2, 232, 235, КЗпП України, ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. В. Іщенко