Справа № 450/3430/21 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/3201/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Суди В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Розірвано шлюб, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області , актовий запис № 153.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обгрунтування заяви покликається на те, що задовольнивши її позовні вимоги, суд не вирішив питання про судові витрати на правничу допомогу, що понесені нею під час розгляду справи.

Стверджує, що суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначає, що між нею та адвокатським бюро «Наталії Паленги» укладено угоду про надання правової допомоги при розгляді в суді першої інстанції.

Вказує, що згідно з актом наданих послуг сплатила 9000 грн. за надання правничої допомоги, які підлягають стягненню з відповідача на її користь.

З наведених підстав просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Ухвалу суду ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що в матеріалах справи є докази представництва її інтересів адвокатом Паленгою Н.М., яка неодноразово брала участь в судових засіданнях в суді першої інстанції. Зазначає що за надання правничої допомоги понесла витрати в розмірі 9000 грн., які відносяться до судових витрат та підлягають розподілу за результатами розгляду справи. Вказує, що відповідач у різний спосіб намагався затягнути розгляд справи, заявляючи клопотання про надання часу на примирення сторін, однак, не вчиняючи при цьому жодних дій для збереження шлюбу. Крім того, постійно подавав клопотання про відкладення справи, у зв`язку з чим вона була змушена користуватися послугами адвоката. З наведених підстав просить скасувати ухвалу суду та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

09 жовтня 2023 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки за станом здоров`я не має можливості з об`єктивних причин прийняти участь в судовому засіданні.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

З огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 19 жовтня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 09 жовтня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 19 жовтня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) зазначено, що аналіз положень статті 244 ГПК України та статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинства згідно з частиною першою статті 221 ГПК України.

Отже, у процедурі розгляду такої заяви суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України), які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.

Отже, положення частини четвертої статті 270 ЦПК України (частини четвертої 244 ГПК України) про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України) чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).

Також при розгляді цієї заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони «бути вислуханою» як передумови того, що вона була «почута», що є складовою права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України», заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року)».

Відповідно до статті 211 ЦПК України розгляд справи у суді першої інстанції відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 223 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 жовтня 2022 року Пустомитівським районним судом Львівської області було ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

10 листопада 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області розглянув питання про ухвалення додаткового рішення без призначення судового засідання та повідомлення учасників справи (а.с.54).

Отже, суд першої інстанції повинен був повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду питання про розподіл судових витрат.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 450/3739/19.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства не врахував та розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення у справі без повідомлення сторін про дату, час та місце її розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати .

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1,2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2021 року між адвокатським бюро «Наталії Паленги» в особі адвокатки Паленги Наталії Михайлівни та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги №05/08-21, який позивачкою долучено до матеріалів справи в суді першої інстанції.

Крім цього, позивачкою до матеріалів справи також долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги, виданий АБ «Тетяни Кочірко», на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Кочірко Тетяною Ігорівною, яка приймала участь в судовому засіданні 21.01.2022 року.

Заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника 22.08.2022 року подавала представник ОСОБА_4 .

Ні у позовній заяві, ні у клопотаннях, поданих до суду першої інстанції, ні позивачка, ні її представники не зверталися з вимогою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не подавали належних та допустимих доказів розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, хоча акт наданих послуг №1 від 04.02.2022 року, який долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення, складений між АБ «Наталії Паленги» та ОСОБА_1 , був складений ще задовго до ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, а відтак у позивачки не виникало перешкод у долученні його до матеріалів справи в суді першої інстанції.

Звертаючись з заявою про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 , на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подала акт наданих послуг №1 від 04.02.2022 року, складений між ОСОБА_1 та АБ «Наталії Паленги», згідно якого, на її думку, підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень.

Аналізуючи зміст згаданого вище акту наданих послуг, зміст виконаних робіт, колегія суддів встановила, що з виконаних робіт, зазначених в акті, з приводу розірвання шлюбу адвокатом надано консультації та визначення правових позицій, підготовлено позовну заяву про розірвання шлюбу та зазначено про відвідування Пустомитівського районного суду Львівської області, однак як вбачається з матеріалів справи представник АБ «Наталії Паленги» жодного разу не був присутнім в судовому засіданні.

Всі інші адвокатські послуги, зазначені в акті наданих послуг №1 стосуються іншого спору.

В акті також не зазначено вартість однієї години надання адвокатських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції до закінчення судових дебатів ні позивачка, ні її представник не зробили відповідної заяви про свій намір подати докази на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачка мала можливість зробити відповідну заяву безпосередньо у поданих нею клопотаннях від 15 листопада 2021 року та 22 серпня 2022 року про розгляд справи без її участі, а також, подавши окрему заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, однак своїм правом не скористалася.

Частина 8 статті 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Не звернувшись до суду першої інстанції під час розгляду справи із заявою про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги, не надавши суду першої інстанції до закінчення розгляду справи належних та допустимих доказів понесених позивачкою витрат за надання професійної правничої допомоги, з врахуванням тієї обставини, що до закінчення судових дебатів ні позивачкою, ні її представником не було зроблено заяву про те, що докази на підтвердження розміру понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів, з врахуванням положень частини 8 статті 141 ЦПК України, приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 19 жовтня 2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк