Справа № 212/1511/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Зюркевич В.В., порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу, в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна , що є спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно свідоцтва про спадщину від 27.01.2017 року, виданого Другою державною нотаріальною конторою, 1/4 частка будинку 4, квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 , площа 26,8 кв.м.; згідно договору дарування від 28.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 1/4 частка будинку 4, квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , житлова площа 26,9 кв.м., загальна площа 34,3 кв.м.; згідно договору довічного утримання від 25.04.2005 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопської І.С., на праві приватної спільної часткової власності 1/4 частка у будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 ; згідно договору міни від 02.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Д.Б., 1/4 частка будинку АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 .

Оскільки ОСОБА_1 немає можливості самостійно розпорядитись належній їй нерухомістю, так як майно перебуває у спільній частковій власності, змушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 04.03.2022 року позовну заяву було залишено без руху, в зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою суду від 29.09.2022 року, після усунення позивачем недоліків, що стали підставою для залишення позовної заяви без руху, було відкрито провадження у справі, надано Відповідачам право подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали, з дотриманням вимог ст.ст. 178,191 ЦПК України.

Представник Відповідача ОСОБА_3 адвокат Вако М.Ю. направив до суду відзив, в якому зазначив, що позов поданий ОСОБА_1 є безпредметним та штучно створеним, підстав для задоволення сторона Відповідача ОСОБА_3 не вбачає.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 правом подання відзиву не скористались.

В судовому засіданні 16.01.2023 року представником Позивача ОСОБА_1 адвокатом Артеменко О.В. було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в обґрунтування клопотання було зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про виділення майна в натурі з тих підстав, що Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №288608452 від 06.12.2021 року, зазначено, що згідно свідоцтва про спадщину від 27.01.2007 року, що видане Другою державною нотаріальною конторою, що ч. будинку АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 , площа 26,8 кв.м.; згідно договору дарування від 28.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 1/4 частка що ч. будинку 4, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , житлова площа 26,9 кв.м., загальна площа 34,3 кв.м.; договору довічного утримання від 25.04.2005 приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської І.С. на праві приватної спільної часткової власності ч. у будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 ; договір міни від 02.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Д.Б., що ч. будинку АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 . На вирішення експерту сторона Позивача просила поставити такі питання: - Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, не порушуючи будівельних норм та правил можливість виділу в окремий об`єкт (в натурі) 1/4 частку об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_3 ) відповідно до часток співвласників (по ч.)? -Які варіанти виділення частки об`єкта нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_3 ) , можливо визначити відповідно до часток співвласників (право спільної часткової власності по ч.) та вимог нормативно-правових актів?

Проведення судової будівельно-технічної експертизи ухвалою суду від 16.01.2023 року було доручено експерту Бихно Марині Володимирівні, яка включена у Реєстру атестованих судових експертів Мінюсту України.

18.07.2023 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , уточнення полягало у зменшенні позовних вимог, а саме: вилучення з поділу та визнання права власності на неіснуючі сарай та огорожу про які помилково було зазначено у первісній позовній заяві, посилалась на висновок будівельно-технічної експертизи № 09-23, Позивач просила Суд постановити рішення, яким виділити позивачу в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна цілою часткою в приватну власність належну їй 1/4 частку домоволодіння (житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_4 , у складі житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 34,3 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м. у складі: прим. 1 - коридор площею 1,4 кв.м., прим. 2 санвузол площею 1,6 кв.м., прим. 3 кухня площею 1,3 кв.м., прим. 4 житлова кімната площею 8,3 кв.м., прим. 5 житлова кімната площею 14,7 кв.м. Встановити, що 1/4 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що належить позивачу ОСОБА_1 , після виділу з приватної спільної часткової власності у натурі становить окремий об`єкт нерухомого майна та вважається одним цілим, а право спільної часткової власності між співвласниками припиненим.

Ухвалою від 19.09.2023 року підготовче судове засідання у справі було закрито, призначено справу до судового розгляду на 19.10.2023 року о 11 годині 00 хвилин.

У судове засідання представник позивача адвокат Артеменко О.В. не з`явилась, своєю заявою просила суд розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Вако М.Ю. в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду, у зв`язку зайнятістю в іншому судовому процесі. У задоволенні клопотання представнику відповідача адвокатові Вако М.Ю. про відкладення розгляду справи, відмовлено.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 288608452 від 06.12.2021 року, зазначено, що згідно свідоцтва про спадщину від 27.01.2017 року, що видане Другою державною нотаріальною конторою, що ч. будинку АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 , площа 26,8 кв.м.; згідно договору дарування від 28.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 1/4 частка будинку 4, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , житлова площа 26,9 кв.м., загальна площа 34,3 кв.м.; договору довічного утримання від 25.04.2005 приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської І.С. на праві приватної спільної часткової власності ч. у будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 ; договір міни від 02.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Д.Б., що ч. будинку АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 .

Згідно висновку судового експерта щодо технічної можливості виділу ч. об`єкта нерухомого майна за № 09-23 від 14.06.2023 року складений судовим експертом Бихно М.В., технічна можливість з дотриманням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, не порушуючи будівельних норм та правил виділити частку об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_5 , запропонований експертом, враховує право встановлювальну документацію та усталений порядок користування між співвласниками, легке та зручне користування в подальшому своєю власністю(можливість оформлення прилежної земельної ділянки, відокремлене господарювання, продаж). Для виділу не передбачається ніяких переобладнань, в зв`язку з тим, що кожен зі співвласників користується своїми частинами житлового будинку А-1 та спорудами ізольовано один від одного. Кожен зі співвласників має свій окремий вхід до частини об`єкту житлової нерухомості. Можливість ведення господарства ізольовано існує. Таким чином, експертом запропонований єдиний варіант виділу чстки об`єкта нерухомого майна, житлового будинку літ. А-1 за адресою: АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог Позивача майнові інтересі інших співвласників не порушуються.

Позивач ОСОБА_1 немає можливості самостійно розпорядитись належній їй нерухомістю, оскільки майно перебуває у спільній частковій власності.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Тлумачення частини другої статті 367 ЦК України свідчить, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дозволяє зробити висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна відповідно до часток співвласників.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2ст. 318 ЦК України).

Частиною 1 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.,ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі №6-12цс13зроблено висновок,що «уразі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу,за якого право власності припиняється лише для того співвласника,частка якого виділяється зі спільної власності,у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367ЦК України). Виділ часток(поділ)жилого будинку,що перебуває у спільній частковій власності,є можливим,якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру)або уразі,коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири,які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ(поділ)технічно можливий,але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин,поділ (виділ)може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику,частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі,який перебуває у спільній частковій власності,є непорядок користування будинком,а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Так, відповідно до рекомендацій Верховного Суду обов`язковою умовою виділу в натурі окремого об`єкту нерухомого майна з об`єкту нерухомого майна, який перебуває у спільній частковій власності (Домоволодіння) є технічна можливість виділення у приватну власність відокремленої частини Домоволодіння із самостійним виходом, яка є ізольованою від частин Домоволодіння, які належать іншим співвласникам.

Згідно із ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Реалізація права співвласника щодо виділу належної позивачеві 1/4 частки в будинку не порушить прав інших співвласників, оскільки запропонований варіант виділу здійснено відповідно до чинного законодавства, частка позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно, є відокремленою та може бути виділена в натурі, тому є всі підстави для задоволення позовних вимог, що узгоджується з Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18 (провадження № 61-18535св21) вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю про виділ в натурі частки із майна, що знаходиться у спільній частковій власності, задовольнити повністю.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна цілою часткою (1/1) в приватну власність належну їй частку домоволодіння (житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_4 , у складі: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м. у складі: «А-1» у складі: прим. 1 - коридор площею 1,4 кв.м., прим. 2 санвузол площею 1,6 кв.м., прим. 3 кухня площею 1,3 кв.м., прим. 4 житлова кімната площею 8,3 кв.м., прим. 5 житлова кімната площею 14,7 кв.м.

Встановити, що 1/4 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 , після виділу з приватної спільної часткової власності у натурі становить окремий об`єкт нерухомого майна та вважається одним цілим.

У зв`язку з проведеним поділом припинити право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено 19 жовтня 2023 року.

Суддя: Р. В. Дехта