Справа №442/5258/23
Провадження №2/442/1100/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

з участю секретаря судових засідань Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

28.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, в якому просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz CITAN, тип загальний легковий універсал - В, з об`ємом двигуна 1461 cm3 (66 кВт/90 к.с.) тип двигуна - дизель, 2012 року випуску, № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , за набувальною давністю, придбаного у ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивує тим, що з 06.03.2018 року по теперішній час він відкрито, безперешкодно, безперервно володіє транспортним засобом Mercedes-Benz CITAN, тип загальний легковий універсал - В, з об`ємом двигуна 1461 cm3 (66 кВт/90 к.с.) тип двигуна-

дизель, 2012 року випуску, № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 .

06.03.2018 року, він домовився з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про купівлю вищевказаного автомобіля. Того ж дня він передав ОСОБА_2 гроші у сумі 10300 дол. США за придбаний автомобіль, а він в свою чергу написав відповідну розписку про отримання від нього грошей, віддав при цьому технічний паспорт на вищезазначений транспортний засіб, ключі від автомобіля, сам автомобіль та пообіцяв 19.02.2019 року, укласти належним чином договір купівлі-продажу, при цьому зазначив, що у той самий день він не може оформити договір, оскільки як зазначено у технічному паспорті автомобіля - заборонено відчуження 365 днів без сплати акцизу 19.02.2018 року.

Було домовлено, що він обов`язково з`явиться до нотаріуса та в органи МРЕО та оформить право власності на транспортний засіб на автомобіль на нього після вказаного терміну. Вони домовились про нотаріальне посвідчення договору на 20.02.2019 року з метою належної перереєстрації транспортного засобу у відповідних органах. У випадку нез`явлення цього дня до нотаріуса, погодженого сторонами, і у визначений сторонами день і час вважається, що сторона, яка не з`явилась, ухиляється від нотаріального посвідчення договору. При цьому, транспортний засіб залишається у власності покупця.

Проте, відповідач не з`явився у визначений час для нотаріального посвідчення договору. Він неодноразово телефонував йому з приводу того, щоб оформити необхідні документи на транспортний засіб, однак він постійно переносить дату оформлення, а останнім часом взагалі уникає зустрічі та телефонних дзвінків. Номер телефону постійно виключений, тобто зв`язок з відповідачем повністю втрачений. Він в свою чергу позбавлений можливості в односторонньому порядку посвідчити нотаріально спірний договір та зняти з реєстрації автомобіль.

Оскільки існують обмеження які ускладнюють процедуру переоформлення автомобіля, належним чином оформити купівлю-продаж він не може, нотаріально засвідчити факт продажу авто також зафіксувати не вдається, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засідання представник позивача адвокат Шулак О.І. позовні вимоги підтримала. Вказала, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, а тому іншого способу захисту свого порушеного матеріального права позивач не має. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задоволити та при винесенні рішення врахувати позицію відповідача про визнання позову.

Відповідач підтвердив факт продажу позивачу автомобіля шляхом надання доручення на транспортний засіб. Пояснив, що дійсно не зміг оформити договір купівлі-продажу у день продажу, оскільки існувала заборона відчуження - 365 днів без сплати акцизу до 19.02.2018 року.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Mercedes-Benz CITAN, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10.03.2004 р., тип загальний легковий універсал - В, з об`ємом двигуна 1461 cm3 (66 кВт/90 к.с.) тип двигуна - дизель, 2012 року випуску, № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно розписки від 06.03.2018 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 10300 доларів США за автомобіль Mercedes-Benz CITAN, 2012 року випуску, № НОМЕР_3 . Претензій до ОСОБА_1 не має.

Згідно Довідки про вартість майна №34 від 10.05.2023 вартість автомобіля Mercedes-Benz CITAN, 2012 року випуску, тип загальний легковий універсал - В, з об`ємом двигуна 1461 cm3 (66 кВт/90 к.с.) тип двигуна - дизель, 2012 року випуску, складає 325400,00 грн.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач звернувся до суду з позовом на підставі ст. 344 ЦК Украни, в якому просив визнати право власності за набувальною давністю на автомобіль Mercedes-Benz CITAN, 2012 року випуску, який належить ОСОБА_2 .

Згідно з статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом . Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Положення інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів набуття права власності, тобто це є таким способом, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми права про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, а так само про те, що він володіє чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном як своїм власним.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном як власним звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Судом встановлено, що позивач претендує на автомобіль, який належить ОСОБА_2 .

Володіння майном вважатиметься добросовісним лише в тому випадку, якщо у момент набуття володіння її набувач не знав та не міг знати, що він володіє чужою річчю.

Тобто, набувши право користуванням транспортним засобом на підставі розписки, позивач достеменно знав, що вказане майно належить на праві власності іншій особі ОСОБА_2 , і таке неможливо переоформити до 19.02.2019, оскільки така заборона була вказана у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, тобто він не є добросовісним набувачем майна, що унеможливлює набуття ним права власності на транспортний засіб за набувальною давністю на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з пунктами 12, 16, 17 Порядку № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача розписки про отримання грошових коштів за вищевказаний транспортний засіб без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю розписку отримала.

З огляду на те, що розписка про отримання грошових коштів за транспортний засіб, за своєю правовою природою не є договором купівлі-продажу, а тому положення ч. 3 ст. 344 ЦК України не підлягають застосування до виниклих правовідносин.

Варто також зазначити, що відповідачем подано заяву про визнання позову.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Між тим, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні.

Наведене узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17.

Варто зазначити, що законом передбачені процедури купівлі-продажу та реєстрації транспортних засобів, а судове рішення не може замінювати ці процедури.

При наявності погодження сторін щодо вчинення договору, оформлення купівлі-продажу автомобіля може бути проведене у встановленому порядку з наступною реєстрацією цього транспортного засобу.

Законних підстав для задоволення позову у зв`язку з його визнанням відповідачем не встановлено, як і не встановлено підстав для визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль, який належить ОСОБА_2 , за набувальною давністю, суд не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.с. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 211, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 279, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити..

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П. Хомик