Справа №173/1736/23
Провадження №2/173/500/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», представник позивача, адвокат адвокатського бюро «Герман Гурський та партнери» Гурський Герман Юрійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2023 року до суду звернувся позивач ТОВ «ФІНФОРС», представник позивача, адвокат Гурський Г.Ю., з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача ОСОБА_1

19.06.2023 року отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

20.06.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 19.07.2023 року.

19.07.2023 року розгляд справи відкладений на 12.10.2023 року за клопотанням відповідача.

27.07.2023 року від Відповідача надійшов відзиву на позовну заяву .

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 299015-М від 14.06.2021 року в загальному розмірі 14 681 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за кредитом (тіло заборгованості) - 5 750.00 грн. заборгованість за відсотками - 8 931.30 грн.

Та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: протоколом № 0208/21 від 02.08.2021 року загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальність «ЕКВІФІН УКРАЇНА» було змінено назву з ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» на ТОВ «МІСТЕР КЕШ»

14.06.2021 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «МІСТЕР КЕШ» було укладено електронний кредитний договір 299015-М.

Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «МІСТЕР КЕШ» , які розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ «МІСТЕР КЕШ».

Згідно п.2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 5 750.00 грн.

Відповідно до п. 2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 14.06.2021 по 13.07.2021

Згідно п. 2.6.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за акційною ставкою в розмірі 0.796 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

ТОВ «МІСТЕР КЕШ» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало кредит в сумі 5 750.00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.

У встановлений термін 13.07.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення боргу та нарахованих процентів не виконала. Проте між первісним кредитором та відповідачем було укладено чотири додаткові угоди. Загальний строк користування кредитними коштами був продовжений додатковими угодами на 78 днів зі стандартною процентною ставкою 1.99% від суми кредиту за день користування кредитом.

Окрім того умовами додаткової угоди до кредитного договору від 29.09.2021 року Кредитний договір автопролонговано, в зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 29.10.2021 року включно.

Пунктами 1-2-1.7 Угоди до кредитного договору (автопрологація), сторони узгодили, що в період автпролонгаціцї з 10.10.2021 року по 29.10,2021 року Позичальник сплачує Кредитору за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2.99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 14 681.30 грн.

У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту, 29.10.2021 року, відповідач не виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі: заборгованість за кредитом (тіло заборгованості) - 5 750.00 грн. заборгованість за відсотками - 8 931.30 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 10.11.2021 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ», як клієнтом, і ТОВ «ФІНФОРС», як фактором, було укладено договір факторингу № , згідно з умовами якого Клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором.

Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 22.05.2023 року ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступило ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором 299015-М від 14.06.2021 року на загальну суму 14 681.30 грн.

Позивачем не нараховувались ніякі суми заборгованості за кредитним договором відносно позичальника, а вказана заборгованість є незмінною з моменту отримання ТОВ «ФІНФОРС» права вимоги за кредитним договором від 14.06.2021 року.

Відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість за укладеним кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів належного розрахунку заборгованості, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є підставою для стягнення грошових сум та не може слугувати доказом безспірного розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позивачем не надано доказів належного укладення кредитного договору та ознайомлення її з Умовами, Правилами надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта, Тарифів, а також заяви про приєднання до Умов і Правил укладеного договору. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому його тарифами, але в анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за неналежне виконання умов кредитного договору. Умови обслуговування з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору.

Позивачем надана відповідь на відзив відповідно до якої, останній зазначає, що відповідачка не заперечує факту укладення кредитного договору та додаткових угод до нього. Кредитний договір був укладений в належній формі. Між сторонами узгоджені всі його істотні умови, в тому числі і розмір процентів, але відповідачкою взяті на себе зобов`язання не виконані, тому просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, врахувавши доводи відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, заперечень на відповідь, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «МІСТЕР КЕШ» було укладено електронний кредитний договір 299015-М, що підтверджується копіями заявок відповідача на видачу кредиту, копією паспорту споживчого кредиту, копією кредитного договору.

Згідно п.2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 5.750.00 грн.

Відповідно до п. 2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 14.06.2021 по 13.07.2021

Згідно п. 2.6.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за акційною ставкою в розмірі 0.796 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що підтверджується копією кредитного договору .

Судом встановлено, що договір між сторонами було укладено в електронному вигляді шляхом виконання ними певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до положень ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1.ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» - договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до абз.1,2 ч.1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» - Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ч.1,3,4,5,6, ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» - Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» - Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким одноразовим ідентифікатором є f64737. Відповідно судом встановлено, що відповідач прийняла пропозицію укласти договір про надання позики, що підтверджується інформацією щодо порядку укладення електронного договору.

Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний Договір між первісним кредитором т відповідачкою відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України.

Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Відповідачем не надано жодного доказу того, що нею оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подала. А навпаки визнала факт укладення кредитного договору та додаткових у мов до нього.

Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Судом встановлено, що між первісним позивачем та відповідачкою був підписаний кредитний договір, який містить всі його істотні умови, а саме: щодо суми кредиту, строку договору, плати (процентів) за користування кредитом, порядку продовження строку користування кредитом, порядок повернення кредиту, порядок зарахування кредитних коштів, права та обов`язки сторін та інші. Тому доводи відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами укладеного договору, розміром відсотків за користування позикою, штрафними санкціями суд вважає безпідставними, оскільки правові відносини з відповідачкою виникли саме на підставі укладеного кредитного договору, який містить всі істотні умови а не на підставі заяви про її приєднання до Умов і Правил кредитування, що здійснюється відповідною фінансовою організацією.

Про те, що відповідачка була ознайомлена з умовами укладеного кредитного договору свідчить і той факт, що відповідачка неодноразово скористалась наданим їй правом продовження строку користування кредитом (автопрологнгацією) договору.

Так відповідно до умов укладеного кредитного договору: сума виданого відповідачці кредиту склала 5 750.00 грн., проценти за користування кредитом 1 373.1 грн., сума до повернення 7 123.1 грн. кількість днів 30. Відповідно до угоди до кредитного договору № 299015-М від 14.06.2021 року (автопролонгація) від 14.06.2021 року, між первісним кредитором та відповідачкою досягнуто домовленості про продовження строку користування грошовими коштами на 20 днів до 02.08.2021 року та про розмір відсотків в сумі 6 871.5 грн., додаткова угода підписана зі сторони відповідачки електронним підписом f64737. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 299015-М від 14.06.2021 року (автопролонгація) від 13.07.2021 року між первісним кредитором та відповідачкою досягнуто домовленості про продовження строку користування грошовими коштами на 30 днів до 12.08.2021 року та про розмір відсотків в сумі 3 432.90 грн., сума до сплати 9 182.9 грн., угода підписана зі сторони відповідачки електронним підписом f919986. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 299015-М від 14.06.2021 року (автопролонгація) від 12.08.2021 року між первісним кредитором та відповідачкою досягнуто домовленості про продовження строку користування грошовими коштами на 30 днів до 11.09.2021 року та про розмір відсотків в сумі 3 432.90 грн., сума до сплати 9 182.9 грн., угода підписана зі сторони відповідачки електронним підписом f544063. Відповідно до Додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 299015-М від 14.06.2021 року (автопролонгація) від 16.09.2021 року між первісним кредитором та відповідачкою досягнуто домовленості про продовження строку користування грошовими коштами на 8 днів до 24.09.2021 року та про розмір відсотків в сумі 5 492.7грн., сума до сплати 11 242.7 грн., угода підписана зі сторони відповідачки електронним підписом fр167436. Відповідно до Додаткової угоди № 4 до кредитного договору № 299015-М від 14.06.2021 року (автопролонгація) від 29.09.2021 року між первісним кредитором та відповідачкою досягнуто домовленості про продовження строку користування грошовими коштами на 20 днів до 29.10.2021 року та про розмір відсотків в сумі 8 931.3 грн., сума до сплати 14 681.3 грн., угода підписана зі сторони відповідачки електронним підписом fр436486.

Таким чином судом встановлено, що шляхом укладення додаткових угод до укладеного кредитного договору, сторони погодили суму загальної заборгованості за кредитним договором, яка є незмінною, і розмір відсотків за користування кредитом, які схвалені відповідачкою, шляхом підписання додаткових угод. Загальна сума заборгованості яку позивач просить стягнути із відповідачки відповідає позовним вимогам позивача.

Відповідно доводи відповідачки про те, що їй невідомо про розмір нарахування відсотків в сумі 8 931.3 грн., і позивачем не надано розрахунку цієї суми суд вважає безпідставним, оскільки позивачка була обізнана як із сумою заборгованості за укладеним кредитним договором, так із розміром нарахованих відсотків, погоджувалась з ними, підписавши Додаткові угоди до кредитного договору. Жодним чином не оскаржувала відповідні нарахування. Та не надала суду жодного доказу на спростування правильності розрахунку за нарахованими відсотками, тобто належними та допустимими доказами не довела свої заперечення , викладені у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що первісний кредитор належним чином виконав свої обов`язки за укладеним з відповідачкою кредитним договором № 299015-М від 14.06.2021 року надавши відповідачці кредитні кошти в сумі 5 750.00 грн., шляхом їх перерахування на вказаний відповідачкою рахунок.

Відповідачка взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором № 299015-М від 14.06.2021 року та додатковими угодами до нього не виконала. В зв`язку з чим у відповідачки виникла заборгованість в загальному розмірі: 14 681 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за кредитом (тіло заборгованості) - 5 750.00 грн. заборгованість за відсотками 8 931.30 грн.

Згідно з положенням частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Розмір нарахованих відповідачці відсотків в сумі 8 931.30 грн., проведений в межах строку дії укладеного кредитного договору за останньою додатковою угодою про продовження строку його дії ( автопрологнгації).

Тому відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України до правовідносин із відповідачкою не застосовується, оскільки погоджені сторонами відсотки нараховані в межах дії кредитного договору, а не після закінчення строку його дії.

Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Судом встановлено, що протоколом № 0208/21 від 02.08.2021 року загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальність «ЕКВІФІН УКРАЇНА» було змінено назву з ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» на ТОВ «МІСТЕР КЕШ».

Також судом встановлено, що 10.11.2021 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ», як клієнтом і ТОВ «ФІНФОРС», як фактором, було укладено договір факторингу № , згідно з умовами якого Клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором.

Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 22.05.2023 року ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступило ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором 299015-М від 14.06.2021 року на загальну суму 14 681.30 грн.

Таким чином до позивача перейшло право вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором № 299015-М від 14.06.2021 року в результаті укладення договору факторингу, відповідно ТОВ «ФІНФОРС» є належним позивачем у справі.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат за надання професійної правової допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ч.1,2. 3, 4 , 5 ст. 137 ЦПК України - Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи, що в позовній заяві зазначались очікувані позивачем судові витрати, в тому числі і за надання професійної правової допомоги в сумі 5 500.00 грн., та що справа розглядалась в за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи, суд приходить до висновку, що існують підстави для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат за надання правової допомоги.

Матеріали цивільної справи містять копію додатку договору від 20.02.2023 року та додатку від 05.05.2023 року про надання правничої допомоги, укладений між адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери»» і ТОВ «ФІНФОРС», щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , в якому детально описано які послуги надавались адвокатом, їх тривалість та вартість, а також копію платіжної інструкції № 3151 від 23 травня 2023 на суму 7 000.00 грн., з призначенням оплата послуг по договору про надання правової допомоги.

В свою чергу суд враховує, що спір між сторонами стосується немайнових правовідносин. Справа не складає значного публічного інтересу, і не є складною.

Судом враховується, що справа розглядалась протягом не значного періоду часу. Також судом враховується, що справа розглядалась без виклику учасників розгляду справи . Також, що представником позивача витребувані та додані до позовної заяви необхідні документи, які надали можливість суду ухвалити рішення у справі та не потребували додаткового витребування доказів. також судом враховано, що представником позивача складалась та направлялась до суду відповідь на відзив, також враховується загальна сума заборгованості відповідачки за укладеним кредитним договором.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин, а також пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000.00 (п`ять тисяч) грн., на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги. В іншій частині судові витрати за надання правової допомоги покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», представник позивача адвокат адвокатського бюро «Герман Гурський та партнери» Гурський Герман Юрійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» ( юридична адреса: 01024 вул. Іоанна Павла ІІ буд. 4/6 корп. В каб. 508-2 м. Київ. Код ), заборгованість за кредитним договором № 299015-М від 14.06.2021 року. я кА виникла станом на 29.10.2023 року в загальному розмірі 14 681 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 30 коп., з яких: заборгованість за кредитом (тіло заборгованості) - 5 750.00 грн. заборгованість за відсотками - 8 931.30 грн.,

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» ( юридична адреса: 01024 вул. Іоанна Павла ІІ буд4/6 корп. В каб 508-2 м. Київ . Код ), - 2 684.00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору та 5 000.00 (п`ять тисяч) грн., за надання правової допомоги.

В іншій частині понесені судові витрати за надання правової допомоги покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» ( юридична адреса: 01024 вул. Іоанна Павла ІІ буд4/6 корп. В каб. 508-2 м. Київ. Код ).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.10.2023 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 27.10.2023 року

Дата набрання законної сили: 14.11.2023 року