КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №756/8865/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7543/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року (суддя Луценко О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради, третя особа: управління освіти Краматорської міської ради про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

встановив:

у жовтні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 46-к/тр від 12 вересня 2022 року про її звільнення; визнання незаконним та скасування акту про відсутність працівника на робочому місці; поновлення її на посаді сторожа Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що з серпня 2013 року працювала на посаді сторожа з повним робочим днем у Комунальному дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради. Після початку повномасштабної війни 24 лютого 2022 року і до 6 квітня 2022 року вона продовжувала виконувати свої посадові обов`язки, однак 4 квітня 2022 року з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту на території Донецької області, вона була змушена залишити своє місце проживання у м. Краматорськ Донецької області і переміститися до м. Києва, де 5 квітня 2022 року була зареєстрована Управлінням соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, як внутрішньо переміщена особа, про що був повідомлений відповідач.

Позивачка посилалася на те, що з 6 квітня по 26 квітня 2022 року перебувала у щорічній відпустці, з квітня 2022 року працівники відповідача були вимушені евакуюватися з міста Краматорська, а відповідач оголосив про вимушений простій для працівників у зв`язку з активними бойовими діями, про що вона була повідомлена засобами електронної комунікації.

Позивачка стверджувала, що не дивлячись на запроваджений режим простою, який дозволяв працівникам не з`являтися на робочих місцях, керівництво відповідача з кінця квітня 2022 року здійснювало на неї тиск для отримання заяви про надання неоплачуваної

відпустки. Під тиском відповідача вона писала заяви про відпустку без збереження заробітної плати з 1 травня по 31 травня 2022 року, з 1 червня по 30 червня 2022 року, з 1 липня по 31 липня 2022 року та з 1 серпня по 31 серпня 2022 року. Однак, 1 вересня 2022 року вона відмовилася писати заяву про надання відпустки за власний рахунок, адже підприємство знаходилося у режимі простою, що дає право працівникам не виходити на робочі місця, а станом на 1 вересня 2022 року Краматорська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, тому примушування керівництва відповідача до оформлення відпустки без збереження заробітної плати є незаконним.

Позивачка зазначала, що не дивлячись на вищезазначені обставини, відповідач незаконно склав акт про її відсутність на робочому місці від 4 вересня 2022 року та 12 вересня 2022 року видав наказ про її звільнення за прогул відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Позивачка вважала своє звільнення незаконним, оскільки станом на 1 вересня 2022 року Краматорська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, тому її неявка на робоче місце була викликана поважними причинами, оскільки з метою збереження свого життя та життя своїх рідних, вона була вимушена виїхати до більш безпечного місця, а саме до м. Київ, а відтак не є прогулом.

Також позивачка зазначала, що її не було повідомлено про припинення раніше запровадженого простою, що є також поважною причиною неявки на роботу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено. Визнаний незаконним та скасований акт №1 про відсутність працівника на робочому місці від 04.09.2022, складений комісією Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради. Визнаний незаконним та скасований наказ про звільнення №46-к/тр від 12.09.2022, виданий Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради про звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України з 12.09.2022. Поновлено ОСОБА_1 на посаді сторожа Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради з 12.09.2022. Стягнуто з Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 2 977,20 грн.

У поданій апеляційній скарзі Комунальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та не врахування того, що наказом управління освіти Краматорської міської ради «Про організацію роботи закладів дошкільної освіти» № 153 від 23 вересня 2022 року, в закладах дошкільної освіти міста призупинений освітній процес з 1 жовтня 2022 року до закінчення дії воєнного стану в Україні та призупинено дії трудових договорів без збереження заробітної плати з працівниками закладів дошкільної освіти, окрім завідувачів господарств, технічних працівників, а також сторожів - для забезпечення охорони закладів.

Відповідач зазначає, що позивачка з 1 травня 2022 року по 31 серпня 2022 року знаходилася у відпустці без збереження заробітної плати та 4 вересня 2022 року мала приступити до роботи, але на робочому місці не з`явилася, про що був складений керівництвом закладу відповідний акт. У приватній розмові позивачка повідомила, що на роботу виходити не збирається, перебуває в іншому місті, тому не можна вважати прогул

поважною причиною, оскільки він був не вимушеним, а цілеспрямованою дією позивачки.

Відповідач вважає, що відповідно до наказу управління освіти Краматорської міської ради від 23 вересня 2022 року посада позивачки не відноситься до таких, що беруть участь у освітньому процесі, а основним обов`язком сторожа є забезпечення схоронності приміщень та майна підприємства у денний та нічний час. Комунальний дошкільний навчальний заклад не змінював свого місцезнаходження та територія, на якій він знаходиться, підконтрольна Україні і не є окупованою, а позивачка, як сторож, повинна безпосередньо виконувати посадові обов`язки, оплата праці яких здійснюється за фактично відпрацьований час.

Відзив на апеляційну скаргу позивачкою не подано.

Позивачка та відповідач, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилися, представник позивачки - адвокат Лисенко Л.В. направила клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки, керівник відповідача повідомила про неможливість прибути у судове засідання.

За таких обставин, колегія суддів на підставі ст. 372 ЦПК України провела судовий розгляд у відсутність зазначених учасників справи.

За клопотанням відповідача та управління освіти Краматорської міської ради, колегія суддів залучили до участі у справі у якості третьої особи управління освіти Краматорської міської ради.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи - Шорнікової О.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працювала на посаді сторожа Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради.

5 квітня 2022 року ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщеної особи Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією.

5 квітня 2022 року ОСОБА_1 подана заява на ім`я відповідача про надання безоплатної відпустки з 24 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року у зв`язку із воєнним станом і вимушеним переселенням тимчасово до іншого місця проживання.

У подальшому з такими заявами позивачка зверталася до відповідача 1 червня 2022 року, 1 липня 2022 року, 1 серпня 2022 року.

Наказом завідувача Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради Е. Гордієнко № 46-к/тм від 29 липня 2022 року ОСОБА_1 надана відпустка без збереження заробітної плати з 1 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року.

4 вересня 2022 року працівниками відповідача складений акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.

12 вересня 2022 року працівниками відповідача складений акт про відмову ОСОБА_1 надати пояснення щодо причин її відсутності на робочому місці 4 вересня 2022 року та у наступні зміни.

Наказом завідувача Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради Е. Гордієнко № 46-к/тр від 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України з 12 вересня 2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невихід позивача на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, не може мати наслідком звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України за підставою «прогул». Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я

таких працівників та їх сімей і вважається як відсутність на роботі з поважних причин, у такому випадку за працівниками зберігаються робоче місце та посада. Окрім того, оголошений простій звільняє працівника від обов`язку бути присутнім на робочому місці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки).

Прогул є дисциплінарним проступком, до звільнення з цієї підстави застосовується положення статей 147, 148, 149 КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне

виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом четвертим статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені статтею 76 ЦПК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначала, що у зв`язку із проведенням бойових дій у м. Краматорську була вимушена виїхати до більш безпечного місця - у місто Київ, де зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа, про що повідомила роботодавця.

Також позивачка зазначала, що довідалася про те, що працівники відповідача були евакуйовані та перебували у простої, однак, керівництво примушувало її писати заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати, позбавляючи її можливості отримувати частину заробітної плати.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на час звільнення позивачки та час розгляду справи судом.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 квітня 2022 року», згідно якого Краматорська міська територіальна громада була віднесена до таких територій.

Згідно подальших змін, які були внесені до вищезазначеного наказу, станом на 20 вересня 2022 року Краматорська міська територіальна громада також перебувала у Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Наказом заступника начальника управління освіти Краматорської міської ради №

75 від 23 травня 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, з метою належної організації роботи закладів освіти в умовах воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 18 травня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», керуючись ст. 34 КЗпП України, постановою Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 року № 221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» з 1 червня 2022 року продовжено простій для працівників закладів позашкільної освіти.

Наказом начальника управління освіти Краматорської міської ради № 121 від 22 серпня 2022 року з 1 вересня 2022 року подовжений простій, окрім періоду перебування у відпустці, для працівників закладів дошкільної освіти, окрім завідувачів закладів.

Отже, доводи позивачки, що її відсутність на робочому місці була викликана поважними причини, а крім того, для працівників закладів дошкільної освіти, окрім завідувачів закладів, був продовжений простій з 1 вересня 2022 року, підтвердженні належними доказами і є правомірними.

Доводи відповідача, що на сторожів закладів наказ про простій не розповсюджувався, так як їх оплата здійснювалася за фактично відпрацьований час, колегія суддів вважає безпідставними, так як у вищезазначеному наказі начальника управління освіти передбачено, що простій не застосовується до завідувачів закладів та осіб, які перебувають у відпустці. У пункті 2 наказу визначений порядок оплати працівників, зокрема, сторожам оплата здійснюється за фактично відпрацьований час, тобто сторожа, які перебувають у простої та не працюють, оплату не отримують, якщо наказом закладу не передбачено інше.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів видачі наказу по закладу, що до посади сторожа, яку займала ОСОБА_1 , простій не застосовувався.

Також суду не було надано доказів, що позивачка була повідомлена про те, що наказ про продовження простою не розповсюджується на її посаду і вона зобов`язана приступити до виконання своїх обов`язків.

Колегія суддів крім того враховує, що розпорядженням Кабінету міністрів України № 679-р від 2 серпня 2022 року прийнято рішення про обов`язкову евакуацію населення Донецької області.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивачка була відсутня на робочому місці з 4 вересня 2022 року з поважних причин, та враховуючи конкретні обставини даної справи, відповідач не мав правових підстав для визнання відсутності позивачки на роботі прогулом без поважних причин.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що не вихід позивачки на робоче місце 4 вересня 2022 року був не вимушений, а цілеспрямованою дією позивачки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за обставин даної справи встановлено і відповідачем не заперечується, що у м. Краматорськ відбувалися бойові дії, що стало підставою для евакуації позивачки до більш безпечного місця. Крім того, 2 серпня 2022 року евакуацію населення Донецької області було оголошено Кабінетом Міністрів України, тому застосування до позивачки такого крайнього заходу, як звільнення за прогул без поважних причин, у даному випадку є надмірним та несправедливим.

Твердження відповідача у апеляційній скарзі про те, що наказом управління освіти Краматорської міської ради від 23 вересня 2022 року в закладах дошкільної освіти міста призупинений освітній процес з 1 жовтня 2022 року до закінчення дії воєнного стану в України, однак посада позивачки не відноситься до таких, що беруть участь у освітньому процесі, і сторожа зобов`язані забезпечити схоронність приміщень та майна підприємства,

колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначений наказ був виданий після звільнення позивачки, а відтак правового значення для вирішення даного спору немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 - 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №84 «Дельфінчик» комбінованого типу Краматорської міської ради залишити без задоволення, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук