НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/550/23
19 жовтня 2023 року смт Нова Ушиця
Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
У серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 09 березня 2011 року між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконувала, на вимоги банку не реагувала, внаслідок чого станом на 03 серпня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 64 469,27 грн, з яких: заборгованість за кредитом 56 999,74 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 7 469,53 грн, заборгованість за комісією 0,00 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 0,00 грн.
З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за договором, а також судові витрати.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив (арк. спр. 61).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу.
Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Процесуальні дії у справі
31 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27 вересня 2023 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання.
Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 19 жовтня 2023 року постановив ухвалу.
У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
09 березня 2011 року та 14 червня 2021 року ОСОБА_1 підписала анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до яких вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодилась отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту ПриватБанку www.pb.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір про надання банківських послуг (арк. спр. 6-8).
Видача кредитних карт підтверджується довідкою в якій вказані номери кредитних карт, які були видані ОСОБА_1 за час користування послугами банку (арк. спр.30).
Згідно з даними довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий 23 грудня 2013 року, кредитний ліміт встановлений 05 червня 2014 року у розмірі 2 900 грн, кредитний ліміт зменшувався та збільшувався, зокрема, 17 січня 2023 року кредитний ліміт збільшено до 60 000 грн, а 06 лютого 2023 року - зменшено до 0,00 грн (арк. спр. 29).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 03 серпня 2023 року становить 64 469,27 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 56 999,74 грн, заборгованість за простроченими відсотками 7 469,53 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 0,00 грн; заборгованість по пені - 0,00 грн; заборгованість по комісії - 0,00 грн. В період з 01 лютого 2020 року по 03 серпня 2023 року було погашено: заборгованість за тілом кредиту - 37 004,47 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 4 554,27 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 1915, 17 грн, заборгованість за простроченими відсотками 9099,43 грн, а всього 52 573,34 грн.
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Однак такі докази суд не бере до уваги, оскільки вони не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 03 березня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Суд установив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» ) та ОСОБА_1 09 березня 2011 року був укладений договір банківського обслуговування, умови якого визначені у заяві-анкеті.
Також суду була надана анкета-заява від 14 червня 2021 року клієнта ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», хоча позовна заява не містить обґрунтувань як доказу зазначеної анкети-заяви, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за договором від 09 березня 2011 року, тому суд її відхиляє.
В той же час у дослідженій судом анкеті-заяві процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, як і умов про стягнення прострочених відсотків.
В той же час паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 26 листопада 2021 року, не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування, а тому не може бути розцінений судом як частина кредитного договору, яким зафіксовані умови кредитування.
Таким чином у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами у розмірі 7469,53 грн.
Крім того суд зауважує, що анкета-заява не містять строку повернення кредиту (користування ним).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, висловила позицію про те, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги згідно з ст. 530 ЦК України, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Суд звертає увагу, що позивач просить стягнути саме заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.
Суд дослідив виписку по рахунку відповідача, розрахунок заборгованості (третя графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів») та встановив, що розмір фактично отриманих позичальником коштів за період з 01 лютого 2020 року по 03 серпня 2023 року становить 88 020,23 грн (арк.спр.15-20).
В той же час, в графі розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом» Банком зазначені кошти, які різними платежами повертались відповідачем позивачу на погашення заборгованості і загальна сума у підрахунку яких склала 52 573,34 грн, що співпадає із даними виписки по рахунку за договором (арк.спр.15-22).
Крім того судом під час дослідження виписки по рахунку відповідача, розрахунку заборгованості було встановлено, що позивачем у період з 23 грудня 2013 року по 01 лютого 2020 року здійснювалось нарахування та списання відсотків за використання кредитним лімітом та за прострочений кредит, а саме з відповідача за вказаний період було стягнуто 7 161, 25 грн. Водночас заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 31 січня 2020 року становила 1372,70 грн.
Оскільки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами та за прострочений кредит, тому з позивача безпідставно стягнуто в період 23 грудня 2013 року по 01 лютого 2020 року 7 161, 25 грн, а тому вказану суму суд розцінює як таку, що була повернута позивачем на користь відповідача за фактично отриманні кредитні кошти (тіло кредиту).
При цьому суд виходить із того, що фактично відповідач ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року використала 88 020,23 грн кредитних коштів, крім того станом на 31 січня 2020 року заборгованість за тілом кредиту становила 1372,70 грн, отже загальна заборгованість за тілом кредиту становить 89 392,93 грн. Відповідач повернула банку 52 573,34 грн, а банк безпідставно списав з рахунку відповідача 7 161, 25 грн відсотків.
Встановлені судом обставини свідчать про безпідставність висновку у розрахунку заборгованості щодо наявності заборгованості за тілом кредиту у розмірі 56 999,74 грн.
На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки на користь банку підлягає стягненню 29 658,34 кредитної заборгованості, що є 46% від суми пред`явленого позову (64 469,27 грн), то АТ КБ «ПриватБанк» слід компенсувати за рахунок відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1234,64 грн (2684 х 46 :100= 1234,64), сплачений позивачем за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 263, 265, 279,280-287 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1234 (одну тисячу двісті тридцять чотири) гривень 64 коп. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя А. О. Олійник