Провадження № 4-с/752/168/23
У Х В А Л А

іменем України

27.09.2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Солодовник Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа - Державна установа «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України», -

в с т а н о в и в:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, задоволено позов ОСОБА_1 (а.с. 154, 232 т.1) Постановлено визнати незаконним та скасувати наказ № 81-КЗ від 23.09.2021 р. Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача відділу профпатології згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 21-КЗ/С від 23.09.2021 року Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» про звільнення ОСОБА_1 з 0,5 посадового окладу лікаря-профпатолога вищої категорії відділення реабілітації клініки професійних захворювань згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України

Поновити ОСОБА_1 з 23.09.2021 року на посаді завідувача відділу профпатології Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України».

Поновити ОСОБА_1 з 23.09.2021 року на 0,5 посадового окладу лікаря-профпатолога вищої категорії відділення реабілітації клініки професійних захворюваньДержавної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України».

Стягнути з Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» (м. Київ, вул. Саксаганського, 75, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 399 783 (триста дев?яностодев?ять тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 67 копійок.

25 квітня 2023 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі вказаного судового рішення були видані виконавчі листи № 761/39212/21, в тому числі про поновлення ОСОБА_1 з 23.09.2021 року на посаді завідувача відділу профпатології Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України».

Постановою від 11 травня 2023 року головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою від 19 червня 2023 року головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. виконавче провадження № НОМЕР_2 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (згідно наказу №57 від 08.06.2023 року ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача відділу профпатології 23.09.2021 року)

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд зі скаргою.(а.с. 14 т.2) Просить визнати незаконною постанову від 19.06.2023 року головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2. В обгрунтування скарги зазначає, що фактично виконання рішення суду не відбулося, бо з наказом про поновлення ОСОБА_1 ознайомлена не була, фактично доступу до роботи та можливості їй виконувати свої обов"язки надано не було. На думку заявника, боржник формально виконав рішення суду в частині поновлення на роботі, обмежившись виключно листуванням з державним виконавцем, а державний виконавець для належного виконання рішення суду не здійснила жодних дій з метою встановлення, що поновлення на роботі ОСОБА_1 фактично не відбулося.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали скаргу та просили задовольнити скаргу.

Державний виконавець в судове засідання не з"явилася, надіслала клопотання, в якому просить розглянути скаргу без її участі.

Представник Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно вимог частини 1 статі 40 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок виконання рішень про поновлення на роботі встановлений у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до висмог ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановлює ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виконання рішення суду про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного його допуску до виконання своїх попередніх обов`язків (стаття 65 Закону України «Про виконавче провадження»).

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18).

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 711/8138/18 (провадження № 14-607цс19)).

Поновлення на роботі має бути реальним, тобто з відновленням трудових відносин між працівником і роботодавцем, що виходячи зі змісту статей 21 і 24 КЗпП України, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але й фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату.

З досліджених судом доказів вбачається, що на виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04 жовтня 2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача відділу профпатології Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» з 23 вересня 2021 року, судом 09 травня 2023 року був виданий виконавчий лист.

Вказаний виконавчий лист разом із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа було подано ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для примусового виконання.

Постановою від 11 травня 2023 року головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача відділу профпатології Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» з 23 вересня 2021 року.

Копії вказаної постанови були направлені державним виконавцем 11.05.2023 року на адресу Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» та ОСОБА_1 .

Отримавши 16 червня 2023 року лист т.в.о. директора Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» з копією наказу «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » № 57 від 08 червня 2023 року, головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. не вчинила жодної дії для перевірки факту реального поновлення на роботі ОСОБА_1 , тобто, відновлення трудових відносин між працівником і роботодавцем, що виходячи зі змісту статей 21 і 24 КЗпП України, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але й фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату.

Не дивлячись на вказані фактичні обставини справи та надані на їх підтвердження докази, які були у розпорядженні державного виконавця, 19 червня 2023 року державний виконавець винесла постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача відділу профпатології Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» з 23 вересня 2021 року, при відсутності у її розпорядженні доказів щодо фактичного допуску ОСОБА_1 до роботи у Державній установі «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних науки України» та не вчинивши виконавчих дій щодо належного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі шляхом її допуску до роботи, до виконання нею своїх службових (посадових) обов`язків .

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами скарги про те, що постанова головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. від 19 червня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», є неправомірною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 447-450 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа - Державна установа «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України», - задовольнити.

Визнати неправомірною і скасувати постанову від 19 червня 2023 року головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 02 жовтня 2023 року.

Суддя: