РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023

Справа № 331/218/23

Провадження № 2/331/490/2023

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, через представника адвоката Ганчеву М.А., звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Україна померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Авдіївським відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного МРУЮ (м. Харків) було складено відповідний актовий запис №474 і 20 жовтня 2021 р. видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . Позивачка є донькою померлої ОСОБА_3 , більш того, відповідно до довідки від 22.09.2021 р. померла ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована за однією адресою з позивачкою. Відповідно до довідки №242 від 22.11.2021 р., наданої ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області померла ОСОБА_3 була внутрішньо переміщеною особою та за період з 21 листопада 2018 р. по 30 вересня 2021 р. їй було нараховано, але не виплачено кошти в сумі 256 912,49 гривень. У зв`язку із цим позивачка як спадкоємиця першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про спадщину та у подальшому отримання недоотриманої її матір`ю пенсії. Так, у подальшому, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Василенка В.А., яким 12.11.2021 р. було заведено спадкову справу та присвоєно номер у спадковому реєстрі 68642540. Проте Авдіївську міську територіальну громаду, де було заведено зазначену спадкову справу, внесено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 р. Спадкова справа, за інформацією, наданою під час телефонної розмови з нотаріусом ОСОБА_4 , залишилась у м. Авдіївка Донецької області. Сам нотаріус Василенко В.А., відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів на теперішній час здійснює свою діяльність у м. Полтава. Таким чином, позивачка, за відсутності свідоцтва про право на спадщину позбавлена можливості отримати спадок у вигляді недоотриманої її матір`ю пенсії. Отже, враховуючи, що позивачка (яка є єдиною спадкоємицею) в 6-місячний строк після смерті її матері звернулась до нотаріуса з метою прийняття спадщини у вигляді недоотриманої за життя пенсії, а спадкова справа була втрачена через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, є всі підстави визнати за позивачкою право власності на гроші її матері в сумі 256 912,49 гривень в порядку спадкування за законом. Прохає суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Україна. Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Україна, в розмірі 256912, 49 гривень.

13.01.2023 року Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя позовну заяву залишено без руху.

26.01.2023 року Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохали відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та справу розглядати у їх відсутність/а.с.55-61/.

Від Бердянської міської ради відзив на позов або письмові пояснення не надходили.

26.04.2023 року Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя замінено відповідача по цивільній справі Бердянську міську раду на належного відповідача Бердянську міську військову адміністрацію.

Від відповідача Бердянської міської військової адміністрації відзив на позов не надходив.

28.06.2023 року Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

25.10.2023 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій прохала суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Україна, в сумі 256 912, 49 грн., що була їй нарахована за період з 21 листопада 2018 року по 30 вересня 2021 року.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився , належним чином повідомлявся про слухання справи про причини неявки суд не повідомив.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає позов підлягає задоволенню з наступних обставин.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та ніким не оспорюється, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Україна померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Авдіївським відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного МРУЮ (м. Харків) було складено відповідний актовий запис №474 і 20 жовтня 2021 р. видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . /а.с.17/.

Позивачка є донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 20 травня 1986 р./а.с.9/.

Відповідно до довідки від 22.09.2021 р. померла ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована за однією адресою з позивачкою./а.с.24/.

Відповідно до довідки №242 від 22.11.2021 р., наданої ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області померла ОСОБА_3 була внутрішньо переміщеною особою та за період з 21 листопада 2018 р. по 30 вересня 2021 р. їй було нараховано, але не виплачено кошти в сумі 256 912,49 гривень./26/.

Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Василенка В.А., яким 12.11.2021 р. було заведено спадкову справу та присвоєно номер у спадковому реєстрі 68642540./а.с.143/.

Відповідно до інформації від 17.10.2023 року , наданою нотаріусом Василенко В.А., встановлено, що Спадкова справа відносно майна померлої ОСОБА_3 залишилась у м. Авдіївка Донецької області. Нотаріус ОСОБА_4 , відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів, на теперішній час здійснює свою діяльність у м. Полтава. Передати спадкову справу за належністю до нотаріального архіву або до відповідного нотаріусу Покровського районного нотаріального округу також наразі неможливо./а.с.161/.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Виплату пенсії ОСОБА_3 . Пенсійним фондом України було призупинено з 21 листопада 2018 р. по 30 вересня 2021 р як внутрішньо переміщеній особі.

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (абзац 1 частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

З урахуванням вище викладеного та відповідно до положень ч. 3 ст. 52 Закону, ст.1227 ЦК України позивачка має право на отримання спірних сум у порядку спадкування за законом.

Як встановлено судом, звернення до нотконтори ні до чого не призвело, але документи на вказане спадкове майно оформити потрібно і позивач оформити вказане зараз бажає шляхом подання позову до суду про визнання права власності в порядку спадкування по законом після смерті матері, оскільки іншим чином поновити свої спадкові права неможливо.

В зв`язку з обставинами, що склалися, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права відповідно до положень статті 16 ЦК України.

Позивач вважає, що його права порушено, все ним зроблено правильно і згідно закону та просив визнати за ним право власності на вказану недоотриману пенсію матері в порядку спадкування за законом. Виник спір, який в добровільному досудовому порядку вирішено не було і позивач вимушений був звернутися до суду з цим позовом в порядку спадкування.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.». Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст. 15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 цього ж кодексу право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Ст. 392 ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності.

Застосовуючи вищенаведені норми права до спірних правовідносин, оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права та законні інтереси позивача, останній і вважав необхідним звернутися до суду з вказаними позовними вимогами про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті матері, які він вважає законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. У ст. 129-1 Конституції України вказано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, в даному випадку немає перешкод для набуття позивачем права приватної власності на вказане майно кошти.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 21, 41, 55, 58, 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, З, 5, 15, 16, 321, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1226, 1258, 1259, 1261-1265, 1269, 1270, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, Україна, в сумі 256912, 49 грн., що була їй нарахована за період з 21 листопада 2018 року по 30 вересня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2569.12 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 13.11.2023 року.

Суддя Н.В.Фісун