Справа №489/5826/18
Провадження №6/489/92/23
УХВАЛА

17 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві заяву представниці заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики

встановив.

Представниця заявника звернулася до суду з заявою, якою просила постановити ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа по справі № 489/5826/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором займу у розмірі 154330,00 грн. Посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по цивільній справі № 489/5826/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором займу було задоволено. На виконання зазначеного судового рішення був виданий виконавчий лист та переданий на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. За час здійснення виконавчого провадження, грошові кошти на погашення заборгованості за договором позики не надходили. 02.10.2020 приватним виконавцем Баришніковим А.Д. виконавче провадження з виконання вищезазначеного судового рішення було закінчено у зв`язку зі смертю боржника. 26.10.2020 постанова про закінчення виконавчого провадження була вручена стягувачу та надані відповідні підтверджувані документи. Ухвалами суду замінено боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . Представниця заявника звернулася до суду з запитом щодо перебування виконавчого листа в матеріалах справи. У відповіді на запит було зазначено, що виконавчий лист в матеріалах справи № 489/5826/18 відсутній.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2019, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 154330 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1543 гривни 30 копійок.

26 лютого 2019 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист по вказаній справі.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. перебувало на виконанні виконавче провадження № 60218043 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 489/5826/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 154330 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1543 гривни 30 копійок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

02 жовтня 2020 року до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. надійшла заява від ОСОБА_7 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю фізичної особи боржника ОСОБА_3 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу в Миколаївській області Баришнікова А.Д. від 02.10.2020, закінчено виконавче провадження № 60218043 з примусового виконання виконавчого листа № 489/5826/18 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 26.02.2019 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 154330 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1543 гривни 30 копійок, закінчено у зв`язку зі смертю фізичної особи боржника ОСОБА_3

06 жовтня 2020 року за вх. № 24720 до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу в Миколаївській області Баришнікова А.Д. від 02.10.2020 про закінчення виконавчого провадження № 60218043 та копія виконавчого листа по справі № 489/5826/18.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2021, замінено боржника по справі № 489/5826/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором займу у розмірі 154 330,00 грн. з ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_8 .

05 серпня 2021 року представниця стягувача адвокат Мотельчук Ю.І. отримала виконавчий лист, про що є відмітка на заяві про видачу виконавчого листа (а.с. 108).

28 березня 2019 року ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого заповідала все свої майно ОСОБА_7 . Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 991.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

06 квітня 2020 року ОСОБА_7 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального кругу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Димова О.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , вбачається, що 05 квітня 2021 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

02 листопада 2021 року до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального кругу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Димова О.С. з претензією кредитора звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.01.2023, замінено боржника по справі № 489/5826/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором займу у розмірі 154 330,00 грн., з ОСОБА_8 на її правонаступника ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачу) було визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області від 29.05.2023 за вих. № 2055, на виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження № 60218043 з примусового виконання виконавчого листа № 489/5826/18 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 26.02.2019.

Як вбачається з листа Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.06.2023 за вих. № 01-13/113/2023, згідно з відміткою зробленою в матеріалах справи, виконавчий лист було отримано ОСОБА_2 05.08.2021.В матеріалах цивільної справи № 489/5826/18 оригінал виконавчого листа відсутній, до Ленінського районного суду м. Миколаєва оригінал виконавчого листа приватним виконавцем Баришніковим А.О. повернуто не було.

Приватним виконавцем Баришніковим А.О. було надано відповідь на запит ОСОБА_1 з якої вбачається, що 03.10.2020 постанова про закінчення виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа була направлена на адресу Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Представницею заявника у додаткових поясненнях зазначено, що після отримання оригіналу виконавчого листа 05.08.2021 вона передала його стягувачу ОСОБА_1 , але він його втратив. Після заміни сторони виконавчого провадження а саме ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_8 відповідно до ухвали суду від 08.06.2021 вказаний виконавчий лист на виконання вказаної ухвали не пред`являвся, виконавче провадження відносно ОСОБА_8 не відкривалось.

Ухвалою суду від 16.01.2023 по справі 489/5826/18 було замінено боржника з ОСОБА_8 на ОСОБА_6 і у зв`язку з втратою оригіналу виконавчого листа, стягувач на даний час позбавлений можливості пред`явити його до виконання з урахуванням заміненого боржника.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і прояву інтересу щодо руху виконання судового рішення.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Враховуючи втрату оригіналу виконавчого листа стягувачем, суд вважає, що є підстави для видачі дублікату виконавчого листа для реалізації стягувачем свого права на пред`явлення його до виконання.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву представниці заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 , дублікат виконавчого листа по цивільній справі 489/5826/18 виданий 26.02.2019 Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором займу у розмірі 154330 гривен.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «17» жовтня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева