Номер провадження 2/754/3327/23 Справа №754/6445/23
13 листопада 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого - судді Панченко О.М.,
при секретарі - Сарнавському М.О.
за участі: представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків за договором позики,
15.05.2023 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків за договором позики. Вимоги позову обґрунтовано наступним. 05.10.2021 року Відповідач отримав у строкову, оплатну позику від Позивача грошові кошти у сумі 20 000.00 доларів США, що підтверджується договором позики, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мартиненком В.О. Отримані у позику грошові кошти Відповідач зобов`язувався повернути до 31.03.2022 р. 25.08.2022 року позивачем було вручено особисту письмову вимогу про повернення коштів за договором позики, яку відповідач особисто підписав 25.08.2022 року. Крім того, 25.08.2022 року відповідачем було складено нотаріальну заяву посвідчену ПН КМНО Мартиненком В.О., де відповідач визнає заборгованість перед позивачем починаючи з 01.04.2022 року та не заперечує щодо її стягнення компетентними органами. Оскільки відповідач не повернув позику, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд.
Ухвалою суду від 12.09.2023 року, що занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав вимоги позову та просив суд про їх задоволення.
Відповідач та його представник в судове засідання не з"явилися, належним чином повідомлені про день та чавс розглячду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, 05.10.2021 року Відповідач отримав у строкову, оплатну позику від Позивача грошові кошти у сумі 20 000.00 доларів США, що підтверджується договором позики, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мартиненком В.О.
Отримані у позику грошові кошти Відповідач зобов`язувався повернути до 31.03.2022 р.
25.08.2022 року позивачем було вручено особисту письмову вимогу про повернення коштів за договором позики, яку відповідач особисто підписав 25.08.2022 року. Крім того, 25.08.2022 року відповідачем було складено нотаріальну заяву посвідчену ПН КМНО Мартиненком В.О., де відповідач визнає заборгованість перед позивачем починаючи з 01.04.2022 року та не заперечує щодо її стягнення компетентними органами.
У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості не відреагував.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року (справа №6-63цс13) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Верховний Суд України дійшов аналогічних висновків за результатами перегляду справ №6-50цс16, №6-1967цс15.
За правилом ч.2, 3 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Правовий аналіз ст.545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригінала боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий борговий документ.
В даному конкретному випадку договір позики від 05.10.2021 року - борговий документ, укладений між позивачем та відповідачем у справі на підтвердження прийняття зобов`язання за договором позики та наявний у позивача у справі, свідчить про існування правовідносин за договором позики між сторонами у справі.
Даний договір містить умови отримання відповідачем в борг грошей із зобов`язанням їх повернення, дати отримання коштів та особистим підписом позичальника.
При таких обставинах, Відповідач не виконав покладене на нього грошове зобов`язання в строк та в порядку, передбаченому договором від 05.10.2021 р., не повернувши позику у вигляді грошової суми у розмірі 20 000.00 доларів США про що свідчить відсутність будь-якого письмового доказу, який би свідчив про виконання Відповідачем свого зобов`язання, внаслідок чого порушив умови позики та право Позивача на повернення коштів переданих Відповідачу в позику.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Відповідно до ст.1047 ч.1 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Строк повернення коштів за договором сплинув 31.03.2022 року.
Період прострочення з 01.04.2022 року по 10.05.2023 року, що становить 405 дні. Тоді 3% річних від суми боргу становить :
20 000.00*0,03/365*405= 665,75 доларів США, де: 20 000.00 доларів США - сума боргу, 0,03 - розмір процентів річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України, 365 - кількість днів в році, 405 - кількість днів прострочення. Гривневий еквівалент процентів становить 665,75*36,5686 = 24 345,54 грн., де: 665,75 - розмір процентів в доларах США за час прострочення повернення коштів, 36,5686 - курс гривнеі до долару США за даними НБУ станом на 10.05.2023 року.
Таким чином, загальна сума, яка підлягає до стягнення становить суму боргу і процентів 20 665.75 доларів США (20 000.00 +665.75), що еквівалентно 755 717.54 грн. (20 000.00 * 36,5686+665,75*36.5686) = (731 372.00+24 345.54).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
З огляду на те, що судом було вжито всіх заходів задля забезпечення всебічного та повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 43-44, 49, 76-83, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 526, 527, 545, 551, 610, 1047, 1049 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків за договором позики - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 05.10.2021 р. в розмірі 20 665,75 доларів США, що еквівалентно 755 717,54 грн., з яких: 20 000.00 доларів США, що еквівалентно 731 372.00 грн. - основний борг, 665, 75 доларів США, що еквівалентно 24 345,54 грн. - 3% річних за період з 01.04.2022 року по 10.05.2023 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 557,19 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Оксана Панченко