ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Олійник Лілії Михайлівни на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2022 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Наталя Анатоліївна, про розірвання спадкового договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

встановила:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила розірвати спадковий договір укладений 19.05.2017 року між нею та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Марченко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 1461.

В обґрунтування позову вказувала, що їй належить 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . В квартирі вона проживає сама, є особою похилого віку і має поганий стан здоров`я. Інші співвласники, родичі, онук та дружина сина проживають в іншому місті, доглядати за нею не мають можливості.

Зазначала, що 19.05.2017 між нею (відчужувачем) та відповідачем укладено спадковий договір, яким було чітко визначені права та обов`язки сторін.

Проте, з часу укладення спадкового договору відповідачка належним чином не виконує свої обов`язки, які визначені договором. ОСОБА_1 лише раз на місяць приходила до неї, інколи виконувала деякі розпорядження, але за рахунок останньої. Останні пів року спілкування із відповідачкою припинилося, відповідач не турбується про стан її здоров`я, на телефонні дзвінки не відповідає, відмовилася розірвати спадковий договір.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Наталя Анатоліївна, про розірвання спадкового договору задоволено.

Розірвано спадковий договір, укладений 19.05.2017 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Марченко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 1461.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо невиконання відповідачем спадкового договору, оскільки сама позивач підтвердила, що ОСОБА_1 виконувала всі її розпорядження.

Зазначає, що всі її претензії, а саме що відповідач не вгадує її бажання та побоювання в майбутньому невиконання відповідачем умов спадкового договору, не ґрунтуються на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Вказує, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснила, що в листопаді 2021 року перестала давати ОСОБА_1 будь-які розпорядження, що унеможливлює виконання умов спадкового договору, що в свою чергу виключає наявність її вини.

Зазначає, що відповідач неодноразово телефонувала позивачу для з`ясування та отримання розпоряджень в рамках спадкового договору, на що отримувала відмову.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази невиконання умов спадкового договору з вини відповідача.

Окрім того зазначає, що позивач з даним позовом звернулась лише через п`ять років після укладення спадкового договору, що свідчить про належне виконання набувачем розпоряджень позивача протягом цього часу.

Від ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 надійшов відзив, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суд без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.10.1993 року, видане управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів, розпорядження № 3906 від 13.10.1993 року (1/2 частина) та свідоцтвом про право на спадщину серії НВО 471860 від 04.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. (1/6 частина).

Також встановлено, що 19.05.2017 року між ОСОБА_2 (Відчужувач) та ОСОБА_1 (Набувач) укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Марченко Н.А., зареєстрований в реєстрі за №1460.

За вказаним договором п. 1 Набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача, і в разі смерті ОСОБА_6 набуває право власності на 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 10 вищевказаного спадкового договору визначено, що за згодою сторін Набувач (тобто ОСОБА_1 ) зобов`язується виконувати наступні розпорядження Відужувача:

10.1. виконувати за необхідності дрібний ремонт Об`єкта нерухомості;

10.2. забезпечувати належні санітарні умови в Об`єкті нерухомоті;

10.3. забезпечувати Відчужувача щоденним харчуванням та необхідним одягом;

10.4. забезпечувати Відчужувача належними лікувальними засобами;

10.5. здійснення Набувачем покупок (продукти, одяг, лікарські засоби, інші необхідні речі) для Відчужувача за його вимогою;

10.6. забезпечувати Відчужувачу догляд у виді щоденного відвідування, стеженням за станом здоров`я Відчужувача, надання психологічної підтримки, надання послуг в прибиранні житла, пранні, приготуванні їжі, виклику лікаря, комунальних служб, сплати комунальних платежів, тощо.

У п. 11 Договору передбачено, що у разі невиконання Набувачем розпоряджень Відчужувача спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу Відчужувача.

Отже, у договорі сторони добровільно, тобто за згодою між собою, визначили загальний обсяг обов`язків Набувача. Тільки у п. 10.5. Договору передбачено виконання обов`язків «за вимогою Відчужувача».

В суді першої інстанції позивач пояснила, що відповідачем не виконуються умови спадкового договору, а саме: не робиться дрібний ремонт, погано забезпечуються санітарні умови, не готується їжа, не здійснюється психологічна підтримка, позивач не забезпечується лікувальними засобами. Всі умови договору замість постійного їх виконання виконуються одноразово за всі роки, не на постійній основі і неякісно, а також за рахунок позивачки.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що проживає в одному під`їзді з позивачем. Зазначав, що два роки тому він приходив до ОСОБА_2 на її прохання ремонтувати холодильник. Чув як їй принесли пакет з їжею за який вона розрахувалась. Хто саме приносив пакет він не бачив. Також один раз допомагав позивачці донести пакети з їжею додому.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що працює соціальним робітником та супроводжує позивачку як одиноку особу. Приходила до неї два рази на тиждень у вівторок та п`ятницю останні декілька років. Допомагала їй прибиратися в квартирі раз у 10 днів, там було брудно, мила вікна, постійно прибирала у під`їзді, купляла продукти, не бачила щоб їй хтось допомагав інший чи прибиралася. Позивачка постійно скаржилася на ОСОБА_1 , була нею не задоволена, оскільки остання приходила до ОСОБА_2 раз у місяць. Купувала все за рахунок позивачки, з нею особливо не спілкувалася.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що є матір`ю відповідачки ОСОБА_1 . Вона допомагала доньці доглядати ОСОБА_2 . Вказувал, що її донька виконувала всі прохання позивачки. Купляла їжу, сплачувала комунальні рахунки, постійно спілкувалася, прибирала у квартирі. Коли донька виїжджала на відпочинок, то просила її доглядати за позивачкою.

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що вона перебуває у приятельських відносинах із відповідачкою, остання приходить до неї на манікюр. Бачила неодноразово як відповідачка розмовляла по телефону із кимось по телефону і записувала список продуктів, які необхідно придбати та роботу, яку необхідно виконувати. Розмова була ввічлива. З ким саме вона розмовляла точно не знає, мабуть із позивачкою.

Свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що вона мати чоловіка відповідачки, позивачку знає багато років. Остання попросила її знайти людину, яка б догадала за нею і вона запропоновала своїх родичів. Вказувал, що ОСОБА_1 постійно допомагала позивачці, а саме: прибирала у квартирі, під`їзді, купувала продукти харчування, возила на кладовище, прала її речі. Позивачка ніколи не робила зауважень ОСОБА_1 , все її раніше влаштовувало.

Свідок ОСОБА_12 повідомив, що працює разом із чоловіком відповідачки і проживає недалеко від будинку позивача. Неодноразово бачив автомобіль ОСОБА_13 поряд із будинком ОСОБА_2 , останній повідомив, що приїжджає до родичів.

Місцевим судом встановлено, що відповідач здійснювала оплату комунальних послуг квартири за адресою: АДРЕСА_2 . за період з червня 2018 року по листопад 2020 року та за травень і липень 2021 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 23.11.2022 року та квитанціями про оплату комунальних послуг

Також районний суд встановив, що стороною відповідача доведено факти неодноразового внесення коштів за послуги мобільного зв`язку позивачки всього на суму 2276грн. у період з 09.2017 року по 09.2021 року (4 довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 22.11.2022 року).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як набувач за спадковим договором, не виконував розпоряджень відчужувача, покладених на набувача зобов`язань, зазначених у спадковому договорі, а тому відповідно до положень ст. 1308 ЦК України спадковий договір підлягає розірванню.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 591/1419/20 в постанові від 10 квітня 2023 року дійшов висновку, що згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Районним судом вірно встановлено, що відповідач належним чином не виконувала умови спадкового договору визначені п.10.1-10.4; 10.6. внаслідок чого позивачка не отримувала тих послуг на які вона розраховувала при укладенні договору і які були чітко обумовлені сторонами.

На спростування даних обставин відповідачем не надано належних та допустимих доказів виконання спадкового договору

Факт неналежного виконання умов спадкового договору підтверджено показами свідка ОСОБА_8 , що здійснювала соціальний супровід, як соціальний працівник, та останні два роки допомагала ОСОБА_2 прибиратися у квартирі, купувала продукти та спілкувалася з нею.

Судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , оскільки вони є близькими родичами відповідача.

Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та показанням свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та наявності підстав для розірвання спадкового договору.

Часткове виконання умов спадкового договору, а саме придбання продуктів за рахунок позивача, оплата комунальних послуг, мобільного зв`язку не є належним виконанням всіх умов спадкового договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що сама позивач не давала відповідачу будь яких розпоряджень, що унеможливило виконання набувачем умов спадкового договору не підтверджено належними доказами.

В той час, як ОСОБА_1 у разі неможливості виконання розпорядження відчужувача мала право на звернення до суду із відповідним позовом про розірвання спадкового договору із вищевказаних підстав або щодо усунення перешкод у виконанні договору.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого вКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, як безпідставна та необґрунтована, а рішення суду без змін.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для стягнення витрат, понесених на правову допомогу апелянтом в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Олійник Лілії Михайлівни залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07.11.2023 року

Головуюча суддя О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Прядкіна