Справа № 308/5216/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 жовтня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Сливка С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заступника Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 березня 2023 року у справі № 308/5216/20 (Головуючий: Малюк В.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся в суд із позовом в інтересах держави, в особі Ужгородської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про витребуваня земельних ділянок за кадастровими номерами :67:001:0187 та :67:001:0216, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з незаконного володіння відповідача на користь територіальної громади міста Ужгорода.

У позові зазначає, що позовну заяву подано у вересні 2016 року керівником Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за кадастровим номером: :67:001:0156 площею 0,0850 га, Ужгородським міськрайонним судом було задоволено та заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2018 року було визнано незаконним та скасовано п. 2.43 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 та п. 1.31 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.2015 року за №1882, а також скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0156 площею 0,0850 га що належала гр. ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що судами констатовано, що рішення Ужгородської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та його затвердження для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на користь гр. ОСОБА_3 прийняті всупереч вимогам ст.ст. 20, 39 ЗК України та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, оскільки, згідно матеріалів проекту землеустрою спірна земельна ділянка до прийняття рішення Ужгородською міською радою у відповідності до діючого генерального плану відносилась до земель з цільовим призначенням багатоквартирна житлова забудова.

Разом з цим, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 січня 2018 року в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :67:001:0156 площею 0,0850 га неможливо виконати через те, що земельна ділянка, як об`єкт речових прав на даний час не існує, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2019 року. Позивач також зазначає, що 22.03.2018 року земельна ділянка з кадастровим номером :67:001:0156 площею 0,0850 га. була відчужена за договором купівлі-продажу третій особі ОСОБА_4 , а в подальшому, поділена на 5 окремих земельних ділянок за кадастровими номерами: :67:001:0186, :67:001:0187, :67:001:0188, :67:001:0189, :67:001:0190. У свою чергу земельна ділянка з кадастровим номером :67:001:0186 також поділена на 2 земельні ділянки: :67:001:0216 та :67:001:0217.

Згідно абз. 4-6 п. 1.3 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.03.2018 року продавець ОСОБА_3 повідомив покупця ОСОБА_4 про те, що земельна ділянка яка продається є об`єктом судового спору.

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :67:001:0187 та :67:001:0216, площами 0,013 га та 0,0049 га відповідно, останні на даний час належать на праві власності ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок за № 1597 та №1596 від 10.07.2019 року, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Земельні ділянки за кадастровими номерами :67:001:0187, площею 0,013 га та :67:001:0216 площею 0,0049 га, утворені в результаті поділу земельної ділянки :67:001:0156 площею 0,0850 га.

Позивач вважає, що дані земельні ділянки, які утворені в результаті поділу земельної ділянки за кадастровим номером :67:001:0156, незаконно вибули із власності територіальної громади, що на даний час доведено і встановлено рішенням суду, відтак наявні правові підстави для витребування їх від добросовісного набувача, яким є ОСОБА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 березня 2023 року у задоволенні позовної заяви керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду Закарпатська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 січня 2018 року було визнано незаконним та скасовано п. 2.43 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0850 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 та п. 1.3.1 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.2015 року за № 1882, яким ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0850 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Також цим рішенням скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0156 площею 0,0850 га. Вказане рішення суду залишено в силі постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.10.2019 року та набрало законної сили. Судом було встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :67:001:0156 площею 0,850 га (що була предметом спору) 12.03.2018 року відчужена за договором купівлі-продажу третій особі ОСОБА_4 , а у подальшому 29.03.2018 року поділена на п`ять окремих земельних ділянок за кадастровими номерами :67:001:0186, :67:001:0187, :67:001:0188, :67:001:0189, :67:001:0190. У свою чергу земельна ділянка :67:001:0186 також поділена на 2 земельні ділянки: :67:001:0216 та :67:001:0217. У свою чергу, земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0216 площею0,0049 га, зареєстровано як об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2018 р. тобто після розподілу земельної ділянки за кадастровим номером :67:001:0186 утвореної внаслідок розподілу земельної ділянки за кадастровим номером :67:001:0156 площею 0,0850 га. Як підставу права власності ОСОБА_4 на дану земельну ділянку зазначено договір купівлі-продажу № 260 від 12.03.2018 року та витяг Державного земельного кадастру НВ-018 від 14.12.2018 року. Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0187 площею 0,013 га виникла 10.07.2019 року на підставі договору купівлі-продажу № 1597 від 10.07.2019 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .. Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0216 площею 0,0049 га виникло 10.07.2019 року на підставі договору купівлі-продажу за № 1596 від 10.07.2019 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .. Дані земельні ділянки з кадастровими номерами :67:001:0216, :67:001:0187, які утворені в результаті поділу земельної ділянки за кадастровим номером :67:001:0156 незаконно вибули із власності територіальної громади, що на даний час доведено і встановлено рішенням суду, а відтак наявні правові підстави для витребування її від останнього власника ОСОБА_1 . Суд першої інстанції, встановивши обставини справи та хронологію подій, не врахував особливостей даних конкретних правовідносин та періоду можливості виникнення права на позов, дійшов помилкових висновків щодо спливу строків позовної давності, оскільки такий прокурором не пропущено.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської обласної прокуратури Андрейчик А.М., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 адвоката Логойда В.М., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що рішенням 26 сесії 6 скликання міської ради від 07.11.2014 року № 1507 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0850 га обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.31 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року за № 1882 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0156 площею 0, 0850 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначеного рішення ОСОБА_3 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно СТВ №313007 індексний номер 47502776 від 12.11.2015 року, виданого Реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

З інформаційного листа міського голови Ужгородської міської ради № 2499/03 -18 від 19.09.2016 року, наданого у відповідь на вимогу Ужгородської місцевої прокуратури, вбачається, що цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером :67:001:0156 згідно публічної кадастрової карти та генплану 2004 - багатоквартирна житлова забудова. Крім того, повідомлено про те, що план зонування території м. Ужгорода станом на 09.11.2015 року був розроблений та поданий на затвердження сесії Ужгородської міської ради від 09.11.2016 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 січня 2018 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду 24 жовтня 2019 року, позов Ужгородської місцевої прокуратури задоволено та визнано незаконним і скасовано пункт 2.43 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 та скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0156 площею 0,0850 га.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М.В., від 13.03.2018 року, земельна ділянка площею 0.085 га з кадастровим номером :67:001:0156 була відчужена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 .

Із повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 28.04.2020 року за № 10-7-0.2-3527/2-20 у подальшому земельна ділянка площею 0.085 га з кадастровим номером :67:001:0156, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , була розподілена на 5 окремих земельних ділянок за кадастровими номерами : :67:001:0186, :67:001:0187, :67:001:0188, :67:001:0189, :67:001:0190. У свою чергу, земельна ділянка з кадастровим номером :67:001:0186 також поділена на 2 земельні ділянки: :67:001:0216 та :67:001:0217.

Витягом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.03.2020 року стверджується, що земельні ділянки за кадастровими номерами №:67:001:0216, площею 0.0049 га та №:67:001:0187, площею 0.013 га були набуті у власність відповідачем ОСОБА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок за № 1597 та №1596 від 10.07.2019 року, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо М.В.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 січня 2018 року у справі № 308/9895/16-ц спірна земельна ділянка вибула з володіння держави в особі Ужгородської міської ради з порушенням чинного на той момент законодавства та поза волею власника і наявні всі підстави для пред`явлення позову про її витребування, і така вимога при розгляді даної справи не заявлялась.

Таким чином, позивачеві було відомо про порушення земельного законодавства ще з 23.09.2016 року при зверненні у суд із вищезазначеним позовом, однак, будь-яких дій для витребування майна не вжито, не вживалися заходи забезпечення збереження спірної земельної ділянки, накладення арешту чи заборони відчуження вказаної ділянки.

Під час розгляду даної справи представником ОСОБА_1 адвокатом Логойда В.М. заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, посилаючись на ті обставини, що з вересня 2016 року позивачеві було відомо про порушення та про наявність підстав для звернення з вимогою про витребування майна.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна заява застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При постановленні рішення суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано вважав, що позивачеві було відомо про порушення земельного законодавства з моменту звернення до суду 23 вересня 2016 року, а у суд із цим позовом звернувся 01 червня 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України і сплив позовної давності заявленої представником ОСОБА_1 адвокатом Логойда В.М. є підставою для відмови у позові.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника Закарпатської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2023 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой