ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8293/23 Справа № 203/151/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони стягувача у виконавчих листах, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду з заявою про заміну сторони стягувача у виконавчих листах.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» ставить питання про скасування ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року та постановлення нової ухвали про задоволення їх заяви, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні правові підстави для задоволення заяви у повному обсязі. Наголошували на тому, що вони набули право грошової вимоги до боржників та позбавлені можливості реалізувати свої права. Вказували, що чинні норми матеріального та процесуального права не забороняють правонаступнику окремо подати до суду спочатку заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, а в подальшому ставити питання про поновлення строку.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсними кредитного договору, договорів іпотеки та поруки.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції від 04 червня 2015 року було скасовано в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум», задоволено відповідні позовні вимоги та стягнуто на користь останнього з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №0189/07/03-Z від 26 червня 2007 року, а також судовий збір.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року в незмінній частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року було залишено без змін.

На виконання рішення суду Кіровським районним судом м.Дніпропетровська відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було видано виконавці листи, які пред`явлені стягувачем в особі ПАТ «Банк Форум» для примусового виконання до Центрального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця зазначеного відділу від 27 квітня 2017 року у виконавчому провадженні №50178399 виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_1 було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

З тих саме підстав постановою державного виконавця від 27 квітня 2017 року у виконавчому провадженні №50178951 було повернуто виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_2

31 травня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №1122-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого та додатку №1 до цього договору на користь останнього було відступлено право вимоги за кредитним договором №0189/07/03-Z від 26 червня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 , за укладеним між останніми 27 червня 2007 року договором іпотеки №07-422/07, а також за укладеним між банком та ОСОБА_2 договором поруки №07-423/07.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що на момент подачі заяви про заміну сторони стягувача у виконавчих листах, встановлений ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк для їх повторного пред`явлення до виконання, сплив, заявник питання про поновлення строку не постави, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги у зв`язку з наступним.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного строку), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав внаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зробила висновок, що на стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. За відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі №34/425 (провадження №12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником вважалася можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 (провадження №12-39гс20, пункт 6.18).

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке виступає підставою процесуального правонаступництва.

Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно є закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

Матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 27 квітня 2017 ВП №50178399 виконавчий лист №203/151/15-ц, виданий 06 жовтня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська щодо боржника ОСОБА_1 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 27 квітня 2017 ВП №50178951 виконавчий лист №203/151/15-ц, виданий 06 жовтня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська щодо боржника ОСОБА_2 , повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до частині 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Тобто можливість подачі повторно виконавчого документу до виконання повинна була відбутися у строк до 27 квітня 2020 року.

Із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось 22 травня 2023 року.

З аналізу викладеного вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання на час подання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заяви про заміну стягувача закінчився.

Вирішення питання заміни сторони у виконавчому провадженні, виконавчий документ в якому повернуто без виконання, неможливе без вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник при зверненні до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах не порушив питання щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За відсутності підстав для поновлення строків для виконання виконавчого листа, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється, або у виконавчому документі, строк пред`явлення до виконання якого закінчився.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах №203/151/15-ц до вирішення питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах 01 лютого 2023 року у справі №2-3266/11 (провадження №61-8663св22) та від 06 липня 2022 року у справі №186/545/21 (провадження №61-16546св21).

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Е.Л. Демченко

Судді: Т.Р. Куценко

М.О. Макаров