Справа №463/5429/23
Провадження №2/463/1440/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Яворського С.Й.

за участю секретаря с/з Козак О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності. Просила визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позов мотивує тим, що разом із відповідачем та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Невизначеність розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру перешкоджає позивачу реалізувати своє право на отримання спадщини після померлої матері ОСОБА_4 . А тому позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених в позові.

Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який були належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України.

Ухвалою судді від 30.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.09.2023 року закрито підготовче провадження по справі.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, суд вважає за можливе постановити рішення відповідно до ст.ст.265,280-282 ЦПК України, яким позов задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого 06 листопада 1996 року Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів (а.с.3).

Згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй на момент смерті майно у зв`язку із чим було заведено Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області спадкову справу №168/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , копія якої долучена до матеріалів справи.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_4 16.04.2019 року зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті (заповіт), згідно якого все належне їй на момент смерті майно заповіла доньці ОСОБА_1 (а.с.32 зворот).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовувала мотивованість та підставність подачі такого тим, що будучи разом із відповідачем та померлою матір`ю співвласником квартири АДРЕСА_1 , має намір реалізувати свої спадкові права після померлої матері ОСОБА_4 , однак не може цього зробити, у зв`язку із невизначеністю розміру ідеальних часток співвласників у квартирі та відсутністю згоди інших співвласників, відповідача по справі, на визначення таких часток в позасудовому порядку.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності . У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Так як позивач ОСОБА_1 разом з відповідачем ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_4 приватизували вищевказану квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, оскільки про протилежне суд не повідомляли, а тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності на квартиру є рівними.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 належать 1/3 ідеальної частини квартири АДРЕСА_1 .

Що стосується вимоги про визначення конкретного розміру ідеальної частки відповідача ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Положеннями статті 4 ЦПК України, яка врегульовує право особи на звернення до суду за захистом зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи положення ст.4 ЦПК України, а також зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 не звертався до суду із вимогою по визначення розміру своєї ідеальної частки в праві спільної сумісної власності на квартиру, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, вважає за необхідне в задоволенні вказаної вимоги відмовити.

Вирішуючи заявлену вимогу про визначення розміру ідеальної частки померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі позивач ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у позасудовому порядку. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК Україниздатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, КЦС ВС у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, провадження № 61-16257св20 виснував про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до моменту звернення позивача до суду з вказаним позовом, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення права власності на 1/3 частку спірної квартири за померлою особою. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду.

Таким чином, суд, враховуючи положення закону про те, що дієздатність та правоздатність фізичної особи припиняється з її смертю, робить правовий висновок про те, що обраний позивачем спосіб судового захисту свого порушеного права (вимога про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на майно) є неналежним. А тому суд в цій частині в задоволенні позову відмовляє.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір на загальну суму 3 220,80 грн. (три вимоги немайнового характеру 3*1073,60 грн.). Так як позов задоволено частково, в частині однієї вимоги немайнового характеру, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,280-282,354,355 ЦПК України, ст.ст. 15,16,355,368,370 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/3.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом.

На рішення суду відповідачем може бути подано до Личаківського районного суду м.Львова письмову заяву про перегляд заочного рішення в порядок і строки, передбачені ст.284 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Повне судове рішення складено та підписано 19 жовтня 2023 року.

Суддя: С.Й. Яворський