ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» листопада 2023 року

м. Харків

справа № 631/926/23

провадження № 22ц/818/2158/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Волобуєва О.О.

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 , представник заявниці - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 серпня 2023 року в складі судді Мащенко С.В.

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, яку в подальшому уточнила.

Заява мотивована тим, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , штаб-сержанта (НОМЕР_4), командира третього відділення першого взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення, який був призваний за мобілізацією на особливий період і направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання на вогневій позиції «Пітон», яка розташована на східній околиці міста Бахмут Донецької області, при захисті Батьківщини її син загинув. Подія сталася під час евакуації пораненого побратима, коли по евакуаційній групі почав працювати ворожий кулемет. У зв`язку із активними бойовими діями, які продовжуються дотепер, тіло її сина з місця події так і не було евакуйоване, до медичного закладу не направлялось, воно залишилось на позиціях, які захоплені ворогом, а тому неможливо зареєструвати факт смерті ОСОБА_3 , отримати свідоцтво про смерть, реалізувати спадкові права.

Зазначила, що за висновком службового розслідування від 02 лютого 2023 року її син вважається зниклим безвісті. У ході службового розслідування встановлено та підтверджено свідками, що ОСОБА_3 отримав наскрізне кульове поранення грудної клітини, була виявлена масивна кровотеча з рота та носу, був пробитий бронежилет та магазин до зброї, він перестав подавати ознаки життя.

Вказала, що разом з ОСОБА_3 був його рідний брат та її молодший син - ОСОБА_4 , який особисто закрив йому очі. Візуально загибель ОСОБА_3 не викликала сумнівів з огляду на характер поранень.

Крім того, через тиждень було здійснено виліт дроном та зафіксовано, що ОСОБА_3 знаходиться на тому ж місці, де і загинув, що підтверджує факт його смерті. Тіло впізнано за взуттям та амуніцією. 14 березня 2022 року повторно був здійснений виліт дроном та було зафіксовано, що тіло ОСОБА_3 знаходиться на тому ж місці.

Зазначила, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 30 січня 2023 року № 35 дек ОСОБА_3 виключено з усіх видів забезпечення як безвісно відсутнього. Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 31 січня 2023 року № 36 дек ОСОБА_3 звільнено з посади та зараховано в розпорядження командира військової частини у зв`язку з відсутністю військовослужбовця на військовій службі понад десять днів до повернення у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання безвісно відсутнім чи оголошення померлим.

Вказала, що вона зверталася до Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з наявними документами для отримання свідоцтва про смерть сина, однак в усному порядку їй рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті.

Зазначила, що встановлення факту смерті сина їй необхідно для отримання свідоцтва про його смерть з метою реалізації особистих та майнових прав як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Іншого порядку, ніж встановлення цього факту судом, законом не передбачено.

Просила встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця села Загребелля Сосницького району Чернігівської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймаючи безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, місце смерті: Україна, Донецька область, місто Бахмут.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не взяв до уваги надані нею докази та відсутність іншої можливості встановити факт смерті її сина. Отримати документи про смерть встановленої форми, видані закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою неможливо, оскільки на території, де залишилось тіло її сина, тривають активні бойові дії. Пошукові роботи на таких територіях не здійснюються. Інформація щодо місцезнаходження та ідентифікації тіла її сина відсутня. На час смерті її син у шлюбі не перебував, він розлучений. ОСОБА_5 є його колишньою дружиною, яка проживала з ним. Спору про право немає. Суд не надав належної оцінки свідченням побратимів її сина, які були поряд з ним під час поранення та підтвердили факт його смерті, а також фотографіям з дрона, що надані як докази. Вона не мала обов`язку звертатися спочатку до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній Україні території та отримувати письмову відмову у реєстрації смерті.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В суді апеляційної інстанції представник заявниці підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Акцентував увагу суду на тому, що заявниця звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, оскільки вважала його ефективним способом захисту свого порушеного права у зв`язку з доведеністю її вимог.

До суду апеляційної інстанції інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 27 жовтня 2023 року до суду апеляційної інстанції від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності заінтересованої особи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заява ОСОБА_1 не є досить повно обґрунтованою, не містить достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про подію смерті ОСОБА_3 . Нею у законний спосіб не доведено саме факту смерті військовослужбовця, а також того, що не існує іншого, окрім судового, порядку його встановлення, та що встановлення факту не пов`язане з вирішенням спору про право.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується записом у її паспорті та свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 21 жовтня 1980 року (а. с. 5-8).

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_6 (по стройовій частині) № 139 дск від 30 травня 2022 року, засвідченого тимчасовим виконувачем обов`язків першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 - начальником штабу полковником ОСОБА_7 вбачається, що прапорщика запасу ОСОБА_3 , стрільця-санітара другого відділення першого взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) третього батальйону оперативного призначення (ВОС-100915П/658), зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення й присвоєно особистий № НОМЕР_4. Вважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою 30 травня 2022 року (а. с. 9, 47).

27 січня 2023 року тимчасовим виконувачем обов`язків командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_8 направлено начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 полковнику ОСОБА_9 сповіщення про безвісти зниклого № 59 відносно штаб-сержанта ОСОБА_3 (НОМЕР_4), який зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_1 на східній околиці міста Бахмут Донецької області під час бойового зіткнення з підрозділами збройних сил російської федерації (а. с. 16, 44).

З витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 35 дск від 30 січня 2023 року, підписаного тимчасовим виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 , що засвідчений тимчасовим виконувачем обов`язків першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 - начальником штабу полковником ОСОБА_7 вбачається, що військовослужбовця, який безвісно відсутній за особливих обставин з січня 2023 року, командира третього відділення першого взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення штаб-сержанта ОСОБА_3 (НОМЕР_4) виключено з усіх видів забезпечення на підставі рапорту капітана ОСОБА_10 та донесення із військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 40/17/2/2/3-656 від 20 січня 2023 року (а. с. 10, 48).

З витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника (по стройовій частині) № 36 дск від 31 січня 2023 року, підписаного тимчасовим виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 , що засвідчений тимчасовим виконувачем обов`язків першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 - начальником штабу полковником ОСОБА_7 вбачається, що командира третього відділення першого взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення штаб-сержанта ОСОБА_3 (НОМЕР_4) у зв`язку з відсутністю військовослужбовця понад десять діб з 26 січня 2023 року звільнено з посади та зараховано в розпорядження командира військової частини до повернення військовослужбовця у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ним військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 9 о/с від 26 січня 2023 року (а. с. 11, 49).

Висновком службового розслідування по факту зникнення безвісти штаб-сержанта ОСОБА_3 , складеним заступником командира роти розвідки спеціального призначення по роботі з особовим складом капітаном ОСОБА_11 , погодженим юрисконсультом юридичної служби капітаном юстиції ОСОБА_12 та затвердженим тимчасовим виконувачем обов`язків командира Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 02 лютого 2023 року, підтверджено факт зникнення безвісті командира третього відділення першого взводу розвідки спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стався на вогневій позиції «ПІТОН», розташованій на східній околиці міста Бахмут Донецької області. Копію матеріалів службового розслідування запропоновано направити до відповідних правоохоронних органів (а. с. 12-15, 45-46).

З описової частини вищевказаного висновку службового розслідування по факту зникнення безвісти штаб-сержанта ОСОБА_3 вбачається, що:

опитаний командир першого взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення капітан ОСОБА_13 пояснив, що під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_1 на вогневій позиції «ПІТОН», що розташована на східній околиці міста Бахмут, під час евакуації пораненого молодшого сержанта ОСОБА_14 по ним спрацював ворожий кулемет, після чого ОСОБА_3 , який знаходився в засобах індивідуального захисту, залишився лежати лицем до низу, а під час того, як його перевернули, то побачили, що з рота та носа йде масивна кровотеча, він не подає ознак життя, проте евакуювати його не було можливості;

опитаний розвідник-радіотелеграфіст третього відділення першого взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення солдат ОСОБА_4 пояснив, що під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_1 на вогневій позиції «ПІТОН», що розташована на східній околиці міста Бахмут, під час доставки бойового комплекту було поранено молодшого сержанта ОСОБА_14 , під час евакуації якого по ним спрацював ворожий кулемет, після чого ОСОБА_3 залишився лежати лицем до низу, а під час того, як його перевернули, то побачили, що з рота та носа йде масивна кровотеча, а після того як зняли засоби бронезахисту, побачили наскрізну рану грудної клітини, й він перестав подавати ознаки життя. Було вилучено особисту зброю, військовий квиток і телефон, проте евакуювати його не було можливості;

опитаний розвідник-радіотелеграфіст третього відділення першого взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення солдат ОСОБА_15 пояснив, що під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_1 на вогневій позиції «ПІТОН», що розташована на східній околиці міста Бахмут, під час евакуації пораненого молодшого сержанта ОСОБА_14 , відбулось зіткнення з підрозділом збройних сил російської федерації, після чого ОСОБА_3 , який був у бронежилеті та касці, впав на землю обличчям до землі, його перевернув солдат ОСОБА_4 , намагався надати першу медичну допомогу, проте з рота та носа йшла кровотеча, була наявна наскрізна рана грудної клітини, й він перестав подавати ознаки життя, натомість евакуювати ОСОБА_3 не було можливості;

опитаний старший розвідник першого відділення першого взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення молодший сержант ОСОБА_16 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на вогневій позиції «ПІТОН», що розташована на східній околиці міста Бахмут, під час евакуації пораненого молодшого сержанта ОСОБА_14 , по ним спрацював ворожий кулемет, після чого ОСОБА_3 впав на землю обличчям до землі, йому намагалися надати першу медичну допомогу, проте з рота та носа йшла масивна кровотеча, була наявна наскрізна рана грудної клітини, й він перестав подавати ознаки життя, натомість евакуювати ОСОБА_3 не було можливості.

З відповіді уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин ОСОБА_17 , № 22/В-5055-26-3975 на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що відсутні відомості щодо перебування тіла ОСОБА_3 під владою ворога, його окупаційних адміністрацій, та домовленості щодо передачі його тіла Україні. Крім того, зазначено, що пошукові роботи на територіях, на яких тривають активні бойові дії, не здійснюються через загрозу здоров`ю та життю членів пошукових груп. Окрім того, їй як дружині військовослужбовця роз`яснено, що репатріація тіл загиблих відбувається відповідно до Порядку передачі та репатріації тіл (останків) осіб, загиблих (померлих) у зв`язку із збройною агресією проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 698 від 17 червня 2022 року, на підставі пунктів 9, 11 та 16 якого державні органи вносять Уповноваженому з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, пропозиції щодо передачі та репатріації тіл (останків), який узагальнює отримані пропозиції для формування списку тіл (останків) загиблих (померлих) осіб для здійснення їх передачі та репатріації. Затвердженню списків передує досягнення за участю третіх держав, міжнародних організацій, громадських об`єднань, благодійних організацій та окремих осіб, домовленостей про передачу та репатріацію тіл (останків) між Україною та державою (її окупаційними силами, окупаційними адміністраціями) до якої належали або під владою якої перебувають загиблі (померлі) особи, або державою, якій мають бути передані тіла (останки) відповідно до клопотання, передбаченого пунктом 14 цього Порядку. На час надання відповіді відсутні відомості щодо перебування тіла ОСОБА_3 під владою ворога та домовленостей між Україною й ними щодо передачі його тіла відсутні. Втім Уповноваженим здійснюється вичерпний перелік офіційних і неофіційних заходів з метою повернення загиблих родинам для належного вшанування та поховання (а. с. 18, 50).

Як вбачається з відповіді уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин ОСОБА_17 , № 22/26-3873-23 на ім`я народного депутата України ОСОБА_18 із надсиланням копії ОСОБА_5 , на цей час відсутня інформація щодо місцезнаходження та/або ідентифікації тіла загиблого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, зазначено, що пошукові роботи на територіях, на яких тривають активні бойові дії, не здійснюються через загрозу здоров`ю та життю членів пошукових груп. Натомість роз`яснено, що тіла загиблих військовослужбовців після вилучення пошуковими групами передаються органам Національної поліції України для подальшої ідентифікації в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. У разі виявлення збігів ДНК-профілів загиблих та їх родичів, така інформація скеровується до органу досудового розслідування, в провадженні якого перебуває справа за фактом його зникнення безвісті (загибелі) (а. с. 51-52).

ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , який розірвано 23 січня 2014 року (а. с. 41, 95).

Як докази ОСОБА_1 надані три фотографії, на яких розташована будівля, біля якої знаходиться тіло у військовій формі; три тіла у військовій формі, два з яких поряд, а одне - подалі від них; одне тіло у військовій формі у більш масштабній зйомці (а. с. 19, 53).

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан.

Згідно із частиною 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до чинного законодавства.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час також триває.

Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому вищевказаний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.

Місто Бахмут Донецької області віднесено до території активних бойових дій, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309.

Доказами, що підтверджують факт народження/смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть; наказ командира військової частини про виключення із особового складу; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті; заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, провадження № 61-1428св23.

При цьому, положення статті 317 ЦПК України не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі № 756/8168/21, від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22.

Також у роз`ясненнях, що викладені в листі Верховного Суду № 985/0/208-21 від 22 квітня 2021 року, вказано, що для заявника не є обов`язковим звертатися спочатку до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану в межах території, підконтрольній владі України, та отримувати письмову відмову.

У відповідності до частин третьої, четвертої статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з вимогами пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

З висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі №490/6057/19-ц вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника та членів сім`ї загиблого.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_1 посилалась на те, що не може отримати свідоцтво про смерть сина, оскільки смерть сталася під час бойових дій у м. Бахмут Донецької області, звідки неможливо забрати тіло та отримати відповідний медичний документ.

У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина заявниця не має можливості реалізувати свої сімейні, цивільні і соціальні права, пов`язані із смертю сина, зокрема щодо: спадкування, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця тощо.

Для оформлення необхідних документів для реєстрації смерті сина і отримання свідоцтва про смерть необхідно встановити даний факт, який має юридичне значення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з недоведеності факту смерті ОСОБА_3 .

Разом з тим, аналізуючи матеріали справи колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 достатньо і належно доведений факт настання смерті сина ОСОБА_3 у м. Бахмут Донецької області під час обстрілу з боку противника.

Зокрема, факт смерті ОСОБА_3 підтверджується поясненнями його побратимів, що були поряд з ним на місці бою, які містять посилання на конкретні факти з приводу обстановки та причин його загибелі, що дають суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування.

Також факт смерті ОСОБА_3 підтверджується копіями витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 35дск від 30 січня 2023 року про виключення його з усіх видів забезпечення як безвісно відсутнього за особливих обставин, витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 36дск від 31 січня 2023 року про звільнення його у зв`язку з відсутністю, сповіщення тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2023 року, яким сповіщено про зникнення безвісти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на східній околиці м. Бахмут Донецької області під час бойового зіткнення з підрозділами збройних сил російської федерації; висновку службового розслідування за фактом зникнення безвісти штаб-сержанта ОСОБА_3 від 02 лютого 2023 року, згідно з яким ОСОБА_3 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_1 на вогневій позиції «ПІТОН» на східній околиці м. Бахмут.

Відомості щодо перебування тіла ОСОБА_3 під владою ворога, його окупаційних адміністрацій та домовленості щодо передачі його тіла Україні відсутні.

З урахуванням обставин загибелі ОСОБА_3 , беручи до уваги продовження бойових дій на території України, виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, колегія суддів вважає обґрунтованим твердження заявниці про смерть сина та об`єктивну неможливість отримати лікарське свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку.

Виходячи з викладеного та аналізуючи надані докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймаючи безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій, а саме м. Бахмут Донецької області, підтверджено наданими доказами, та заявниця не має можливості встановити його у іншому, позасудовому порядку.

В суді апеляційної інстанції представник заявниці пояснив, що ніякого медичних документів (акт, довідка) про загибель сина заявниці військова частина не складала.

Посилання суду першої інстанції на те, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки нею не доведено, що встановлення факту не пов`язане з вирішенням спору про право, є помилковими. Предметом даної справи є встановлення факту смерті особи, а не будь-які спірні питання, пов`язані з реалізацію прав заявниці як матері загиблого. Відомостей про те, що встановлення даного факту порушує права та інтереси третіх осіб, матеріали справи не містять.

Також колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на необхідність заявниці звертатися із заявою про оголошення сина померлим, адже матеріали справи містять безспірні докази загибелі ОСОБА_3 , що дають підстави для встановлення відповідного факту.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неповним з`ясуванням усіх обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Частиною 4 статті 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 16 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», підстав для перерозподілу судового збору не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.376, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 серпня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця села Загребелля Сосницького району Чернігівської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймаючи безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, місце смерті: Україна, Донецька область, місто Бахмут.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 08 листопада 2023 року.