Справа № 2-2377/10
УХВАЛА

28 червня 2023 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Демидюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання,

в с т а н о в и в:

Заявник АТ «Універсал Банк»звернувся до суду зі заявою, в якій просить: видати дублікат виконавчого листа № 2-2377/10, виданого на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 03.06.2010 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 09.10.2007 у розмірі 34170,33 доларів США, або по курсу 270629,01 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи; поновити строк пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання. В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.06.2010 по справі №2-2377/10 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. На виконання даного рішення суду 07.07.2010 було видано виконавчий лист №2-2377/10. Даний виконавчий лист, згідно з заявою ПАТ «Універсал Банк» від 07.05.2012 був повторно звернутий до виконання у Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського МУЮ. Не маючи повної інформації про хід виконавчого провадження, у тому числі і постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого листа, представником стягувача було проведено перевірку стану виконавчого провадження за допомогою Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Згідно інформації, яка була доступна в АСПВ, встановлено, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 було завершене. У зв`язку із тривалим часом відсутності як оригіналу постанови про повернення, так і оригіналу виконавчого документ, банк неодноразово звертався із заявами у вищезазначений відділ ДВС, щоб останній повідомив про хід виконання рішення суду, однак відповідей отримано не було. Тільки 12.12.2022 банк отримав відповідь на своє звернення, згідно з якою виконавче провадження №36913165 з виконання виконавчого листа №2-2377/10 від 07.07.2010 перебувало у відділі на виконанні. 11.03.2013 державним виконавцем винесено постанову було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, як слідує з даного листа-відповіді 27.06.2013 відповідно до вимог ч. 1 п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Надати підтверджуючі документи про направлення виконавчого листа на адресу стягувача не можливо, у зв`язку із закінченням строків зберігання. Враховуючи той факт, що банк не отримував ні копії постанови про повернення виконавчого документа, ні оригінал виконавчого листа, доказів скерування вказаних документів стягувачу, вважає, що виконавчий лист є втраченим, станом на день звернення до суду із заявою є невиконаним у повному обсязі, а тому просить заяву задовольнити.

Представник заявника, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, однак у прохальній частині заяви зазначив, що просить розгляд заяви проводити без його участі, а відтак, його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, однак його неявка також не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, перевіривши матеріали заяви, оглянувши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.06.2010 у цивільній справі № 2-2377/10 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 09.10.2007 у розмірі 34170,33 доларів США, або по курсу 270629,01 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

14.07.2010 на підставі заяви від 06.07.2010 року представник ПАТ «Універсал Банк»отримав виконавчий лист № 2-2377/10, виданий Залізничним районним судом м. Львова щодо стягнення з ОСОБА_1 вищевказаного боргу на користь ПАТ «Універсал Банк».

З листа начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, зо згідно даних АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №36913165 з виконання виконавчого листа № 2-2377/10. 11.03.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.06.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Додатково зазначають, що надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.ч. 1,3 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

На момент виникнення спірних правовідносин строки подання виконавчого документа до виконання регулювались Законом України «Про виконавче провадження» 1999 року у відповідній редакції.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з частиною 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» у вказаній редакції, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тлумачення 17.4 Перехідних положень ЦПК України свідчить, що підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата та тривалість строку для його подання.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред`явлення.

З наведених обставин справи вбачається, що Банк, пред`явивши в 2013 році виконавчий лист до примусового виконання, до 2022 року не виявляв зацікавленості щодо ходу виконавчого провадження. Разом з тим, інформація про хід виконавчого провадження не є закритою, а знаходиться у відкритому доступі в Реєстрі виконавчих проваджень.

Твердження заявника про неодноразові звернення із заявами у Залізничний відділ ДВС у м.Львові не приймаються до уваги суду, так як в матеріалах справи відсутні докази направлення таких заяв.

Посилання у заяві на те, що ні постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, ні інші відповіді на заяви стягувача відносно боржника ОСОБА_1 у період з 27.06.2013 по 12.12.2022 на адресу АТ «Універсал Банк» не надходили суд до уваги не приймає, оскільки вказані доводи жодним чином не стосуються вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його виконання, а є за своєю суттю незгодою із діями та/або бездіяльністю державного виконавця.

Разом з цим, перевірка вказаних обставин є неможливою внаслідок спливу строку зберігання виконавчого провадження. Таким чином, тривала бездіяльність стягувача спричинила неможливість встановлення обставин щодо ходу виконавчого провадження та доводів заявника.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що АТ «Універсал Банк» не цікавився виконанням виконавчого листа №2-2377/10, виданого 07 липня 2010 року, з моменту пред`явлення його до виконання та відкриття виконавчого провадження, а саме з 11 березня 2013 року до листопада 2022 року (направлення запиту про хід виконавчого провадження), тобто протягом 9 років, хоча мав об`єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження, своєчасно вчиняти процесуальні дії щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання відповідають обставинам справи. Обставин, які б унеможливлювали своєчасне вчинення дій з боку заявника щодо належного виконання рішення суду не надано. А неналежне здійснення своїх прав і обов`язків, неналежна організація роботи не можуть вважатися поважними причинами пропуску процесуального строку визначених Законом.

Таким чином, Банк пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надав доказів поважності причин пропуску такого строку, які б перешкодили заявнику дізнатися про повернення виконавчого документу та пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що звертаючись до суду із заявою про видачу виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, представником заявника не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого документа, а також враховуючи те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання, вже минув, при цьому, заявник не навів жодної поважної причини для його поновлення, а відтак, заява, з підстав зазначених у ній, задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги, що у задоволені заяви відмовлено, тому і судові витрати слід покласти на заявника Акціонерне товариства «Універсал Банк».

Керуючись ст. ст. 259, 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29.06.2023.

Суддя: