Провадження № 2/522/1452/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у чудовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової Палати про поновлення на посаді, стягнення різниці у заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 14.11.2022 року надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової Палати про поновлення на посаді, стягнення різниці у заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, а саме рішення Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати від 05 жовтня 2022 року, оформлене протоколом №5, в частині затвердження рішення Президента ОРТПП про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента Палати, визнати незаконним та скасувати, наказ Одеської регіональної торгово-промислової палати від 05.10.2022 року №37/О, прийнятий на підставі рішення Ради ОРТПП п.1 №4 від 05.10.2022 року про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента ОРТПП, визнати незаконним та скасувати, наказ Одеської регіональної торгово-промислової палати від 06.10.2022 року №39/О в частині виключення із штатного розпису посади Першого віце-президента, визнати незаконним та скасувати, поновити ОСОБА_1 на посаді Першого віце-президента ОРТПП з 06.10.2022 року, стягнути з ОРТПП різницю у заробітній платі Першого віце-президента ОРТПП і начальника управління товарних експертиз ОРТПП за час весь виконання ОСОБА_1 нижчеоплачуваної роботи, стягнути з ОРТПП на користь позивачки моральну шкоду в сумі 25000 грн.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду стало те, що 05.10.2022 року на підставі наказу ОРТПП від 05.10.2022 року №37/О та рішення Ради ОРТПП п.1 №4 від 05.10.2022 року її було достроково звільнено від обов`язків Першого віце-президента ОРТПП з наданням попередньої посади начальника управління товарних експертиз. Як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_1 вважає, що указане звільнення відбулося з порушеннями норм трудового законодавства.

Матеріали позову суддя отримала 15.11.2022 року.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 01.12.2022 року.

Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 02.12.2022 року.

Ухвалою суду від 02.12.2022 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 26.12.2022 року.

26.12.2022 року від представника Одеської регіональної торгово-промислової Палати на адресу суду поштою надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У підготовчому засіданні 26.12.2022 року були присутні ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Семенова Г.М., яка просила долучити до матеріалів справи копію листа відповідача від 08.11.2022 року та протоколу №5 від 05.10.2022 року. Проти приєднання до матеріалів справи відзиву не заперечували, просила надати час на ознайомлення з відзивом та надання відповіді на відзив, у зв`язку з чим просила розгляд справи відкласти.

У підготовче засідання з`явилися представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проти клопотання позивача про долучення документів не заперечували. Представник ОСОБА_3 просив долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву з додатками. Проти клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не заперечували

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та приєднано до матеріалів справи копії листа ОРТПП від 08.11.2022 року №2003-10/167 та протоколу №5 засідання ради палати ОРТПП від 05.10.2022 року. Задоволено клопотання представника відповідача та прийнято відзив на позов. Також задоволено клопотання представника позивача, розгляд справи відкладено на 06.02.2023 року, надано час на відповідь на відзив протягом 15 днів, та право на заперечення.

10.01.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Семенова Н.С. через підсистему «Електронний суд» надала відповідь на відзив.

12.01.2023 року представник позивачки надала суду заяву про виклик свідків, - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

13.01.2023 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява, в якій остання просила допитати її у судовому засіданні у якості свідка.

19.01.2023 року представник позивачки надала суду клопотання про призначення фізико-хімічної експертизи.

У підготовче засідання призначене на 06.02.2023 року сторони не з`явилися, надали заяви щодо розгляду справи за їх відсутністю. Представник відповідача також просив надати час для підготовки заперечень. Розгляд справи відкладено на 20.02.2023 року.

20.02.2023 року у м.Одесі та Одеській області було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим розгляд справи призначений на 20.02.2023 року відкладено на 20.03.2023 року.

21.02.2023 року представник відповідача адвокат Логовський В.В. через канцелярію суду надав письмові пояснення щодо клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі фізико-хімічної експертизи, в яких не заперечували проти призначення зазначеної експертизи, однак просили доручити її проведення ОНДІСЕ або КНДІСЕ.

Також 21.02.2023 року представник відповідача надав клопотання про виклик свідків, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Крім того, представник відповідача надав заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У підготовчому засіданні 20.03.2023 року представник Одеської регіональної торгово-промислової Палати адвокат Логовський В.В., просив прийняти заперечення та пояснення щодо призначення експертизи. Просив задовольнити клопотання про виклик свідків .

На питання головуючого по справі представник відповідача зазначив, що рішення Ради №4 від 05.10.2022 року оформлено протоколом №5 від 05.10.2022 року. Пояснити, чи існує як окремий документ рішення Ради №4 від 05.10.2022 року, зараз не може. Просив час для надання такого документу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Семенова Н.С. у підготовчому засіданні проти клопотання представника відповідача про прийняття заперечень, пояснень щодо призначення експертизи не заперечувала. Просила задовольнити клопотання про виклик свідків . Також просила клопотання про призначення фізико-хімічної експертизи залишити без розгляду. Проти клопотання представника відповідача про відкладення заперечувала, зазначивши, що вони звертались до них з запитом про надання всіх документів та їм були надані ті документи, які вони надали до суду разом з позовом, вважає, що було достатньо часу. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті не заперечувала.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача, прийнято заперечення та пояснення щодо призначення експертизи. Викликати у судове засідання в якості свідків з боку позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Викликати у судове засідання в якості свідків з боку відповідача ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . В частині клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відмовлено.

Ухвалою суду від 20.03.2023 року підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 04.05.2023 року.

03.05.2023 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

03.05.2023 року від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо недопустимості наданого відповідачем доказом під назвою на російській мові «представление о досрочном прекращении полномочий ОСОБА_15 »

11.05.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

11.05.2023 року від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких просили відмовити у задоволенні позову.

Також 11.05.2023 року від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки даний спір на їх думку не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,

17.05.2023 року від представника позивача надійшли заперечення на заяву про закриття провадження у справі, в яких просили відмовити у задоволенні вказаної заяви, обґрунтовуючи також і тим, що юридичної кваліфікації підстав дострокового звільнення ОСОБА_1 під час такого звільнення та його оформлення Відповідачем надано не було. Підстави такого дострокового звільнення Відповідач пов`язував виключно з п.5.15.8 Статуту ОРТПП. Правовідносини, які виникли між сторонами, взагалі не є корпоративними. Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, аналогічні спори, пов`язані з поновленням на виборній посаді достроково звільнених членів виконавчих органів торгово-промислових палат України, розглядалися за правилами саме цивільного судочинства.

У судове засідання 18.05.2023 року з`явився позивач, представник позивача адвокат Семенова Н.С. та представник відповідача адвокат Логовський В.В.

Представник відповідача адвокат Логовський В.В. у судовому засіданні заяву про закриття провадження у справі підтримав з викладених в ній підстав, просив задовольнити.

Представник позивача адвокат Семенова Н.С. у судовому засіданні заперечували щодо закриття провадження у справі, з викладених у своїх запереченнях підстав, просила відмовити у задоволенні.

Позивачка у судовому засіданні підтримала свого представника, зазначивши на здійснення відповідачем тиску відносно неї , змушування написання її майже щоденно з будь-якого приводу пояснень, також просила відмовити у задоволенні заяви про закриття провадження у справи.

Представник позивачки зазначила, що посада позивачки є виборчої строком на 5 років, 05.10.2022 року було затверджено рішення про дострокове звільнення та вважає, що звільнення відбулося без правової кваліфікації таких підстав що у рішенні, що у наказі, хоча у п. 5.12 Статуту таке право наявне, проте повинно бути з дотриманням вимог трудового законодавства. Щодо наданого відповідачем «представление о досрочном прекращении полномочий Нестеренко А.Н.», то представник позивачки зазначила, що на ньому відсутня дата створення, вихідні реквізити реєстрації, та уся інформація викладена на російській мові, що протирічить діловодству, а тому вважає, що такий доказ є недопустимим , вважають що такого доказу на час звернення до суду не існувало, а тому просить позов задовольнити і стягнути різницю у заробітні платі. Звільнення позивачки відбулося у порушення законодавства, у зв`язку з чим вона постійно нервує, а тому просить стягнути 25 000 грн. моральної шкоди.

На питання представника відповідача позивачка зазначила, що продовжує працювати, на займаній посаді протягом 7 років створила колектив, увійшла у нові іноземні проекті, однак проект з ООН для ОРПП на цей час закритий и наразі через неучасть у даному проекті, вважає, що Одеський регіон таким чином поніс матеріальну шкоду. Зазначила, що в них була лабораторія, але у зв`язку з відсутністю від неї доходу її закрили. Там були дуже коштовні платинові чаши 1958 року з дорогоцінних металів, їх приймали як платинові на баланс та позивачка попросила їх зберегти під час ковіду. Згодом з`ясувалось що ці чаші зникли .Однак президент ОСОБА_16 зазначив, що б дана тема з боку позивачки не підіймалася, але позивачка підняла дану тему на Раді (щодо крадіжки вище вказаних чаш) та вважає, що саме це стало фактичною підставою для її звільнення.

На питання представника відповідача представник позивачки відповіла, що засідання Ради Палати від 05.10.2022 року вважає повноважним, але звільнення повинно відбутись відповідно до вимог трудового законодавства. Подання на момент 05.10.2022 року не існувало, його вважає надрукували значно пізніше, що також свідчить і відзив, до якого не було надано такого доказу взагалі, також не зазначені підстави звільнення у самому наказі. Якщо в наказі не зазначені підстави звільнення, то це порушує право робітника на захист своїх прав. Подання без дати і відповідних реквізитів вважає неналежним доказом.

Представник відповідача подання вважає належним і допустимим доказом та складання на російській мові не є підставою його неналежності.

На питання представника позивачки представник відповідача відповів, що думає, що оголошувався зміст подання на засіданні Ради, але він не був присутній на ній. Позивачці було відомо про підстави її звільнення. Факт ознайомлення зі змістом подання позивачкою підтверджується висловленням нею своєї думки на засіданні Ради.

Позивачка зазначила, що не складала Порядок денний , його не було надано для завчасного ознайомлення членам Ради, про дату засідання Ради дізналась лише за день до Ради. Оголошено перерву на 25.05.2023 року.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської регіональної торгово-промислової Палати про закриття провадження у справі.

У судове засідання призначене на 25.05.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки ОСОБА_17 , представник відповідача ОСОБА_3 та свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .

Розгляд справи відкладено на 06.07.2023 року.

У судове засідання призначене на 06.07.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки ОСОБА_17 , представник відповідача ОСОБА_3 та свідки: ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та вільний слухач ОСОБА_4 .

Оголошено перервну на 20.07.2023 року з метою виклику свідків.

У судове засідання призначене на 20.07.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки ОСОБА_17 , представник відповідача ОСОБА_3 та свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_19 .

Оголошено перерву на 07.09.2023 року.

У судове засідання призначене на 07.09.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки ОСОБА_17 , просила приєднати до матеріалів справи довідку № 2011-19/6 від 06.09.2023 року про дохід ОСОБА_1 за період з 06.10.2022 року по 31.08.2023 року., позивачка підтримала. Представник відповідача до суду надав клопотання про відкладення розгляд справи.

Задоволено клопотання представників, приєднано довідку до матеріалів справи та відкладено розгляд справи на 19.09.2023 року.

До суду 19.09.2023 року від представника позивачки ОСОБА_17 надійшли заяви про долучення доказів, а саме завірених копій розрахункових листів за серпень 2022 року та за вересень 2022 року та про розподіл судових витрат.

У судове засідання призначене на 19.09.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки ОСОБА_17 , представник відповідача ОСОБА_3 .

Представник позивачки просила приєднати копій розрахункових листів.

Представник відповідача заперечував, оскільки відсутній обґрунтований розрахунок та просив суд зобов`язати позивачку надати письмові пояснення щодо розрахунку розмірів її вимоги про стягнення різниці у заробітній платі.

Представник позивачки заперечувала проти клопотання представника відповідача.

Представник відповідача просив залишити без руху частину позовних вимог відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Протокольною ухвалою залишено без задоволення клопотання представника відповідача про залишення без руху частини позовних вимог та оголошено перерву з метою визначення наявних доказів щодо вимоги різниці заробітку до 04.10.2023 року.

До суду 27.09.2023 року від представника позивачки ОСОБА_17 надійшла заява про долучення доказів, а саме завірених копій розрахункових листів з грудня 2022 року по серпень 2023 року. Також до суду були надані письмові пояснення щодо порядку розрахунку різниці у заробітку за весь час виконання ОСОБА_1 нижче оплачуваної роботи.

До суду 04.10.2023 року від представника позивачки ОСОБА_17 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи завірених копій довідок від 29.09.2023 року та 03.10.2023 року про займану ОСОБА_1 посаду.

У зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 522/3133/16-к, судове засідання цивільної справи № 522/15542/22 відкладено на 19.10.2023 року.

До суду 18.10.2023 року від представника позивачки ОСОБА_17 надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи завірених копій розрахункових листів за вересень 2023 року, завіреної копії наказу № 41/0 від 28.09.2023 року, завіреної копії повідомлення від 28.09.2023 року, завірених довідок від 2011-19/10 та 18.10.2023 року.

У судове засідання призначене на 19.10.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки ОСОБА_17 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд згідно ч.1, 3 ст.223 ЦПК ухвалив проводити судове засідання за його відсутністю на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та враховуючи що сторони по справі надавали пояснення.

Представник позивачки- ОСОБА_17 просила долучити надані з клопотаннями доказами до справи, позивачка підтримала свого представника.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки- ОСОБА_17 , поновлено строк на подання доказів та приєднано до матеріалів справи докази, подані представником позивачки через канцелярію суду.

Представник позивачки- ОСОБА_17 зазначила, що зі сторони позивачки вже надані пояснення та розрахунки. До теперішнього часу відповідачем не було доведено правової підстави звільнення позивачки. Наданий відповідачем доказ «Представление» є неналежним та частина наданих відповідачем пояснень не відносяться до предмету даного позову. Просила позов задовольнити у повному обсязі та здійснити розподіл судових витрат, на підставі доказів, які будуть подані у визначеним законодавством строк.

Позивачка просила задовольнити свої позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення рішення є 26.10.2023 року.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що 01.02.2009 року рішенням Президіуму ОРТПП від 22.01.2009 року, оформленим протоколом №1, ОСОБА_1 обрано на посаду віце-президента ОРТПП, на яку вона заступила 01.02.2009 року.

На підставі наказу ОРТПП від 16.01.2014 року та рішення Ради ОРТПП від 15.01.2014 року, оформленого протоколом №1, ОСОБА_1 переведена з посади віце-президента на посаду Першого віце-президента ОРТПП.

Рішенням загальних звітно-виборних зборів членів ОРТПП від 13.12.2018 року, протокол №3, ОСОБА_1 обрано до складу Ради палати.

Рішенням Ради ОРТПП від 13.12.2018 року, протокол №1, ОСОБА_1 обрано до Президії Палати строком на п`ять років на період роботи з 2019 по 2024 рік та затверджено на посаді Першого віце-президента ОРТПП строком на п`ять років з 15.01.2019 року по 14.01.2024 року. З цього приводу також видано наказ №О-4 від 15.01.2019 року.

Як вбачається зі Статуту відповідача, Одеська регіональна торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, що об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання в регіоні діяльності палати, з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торгівельної інфраструктури, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності у своєму регіоні, всебічному розвитку всіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України.(а.с.11-32).

ОРТПП є членом Торгово-промислової палати України та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», інших законів, нормативно-правових актів та Статуту.

Як вбачається з п. 5.1. Статуту ОРТПП в редакції, діючій на день звільнення Позивачки, керівними органами ОРТПП є загальні збори членів Палати, Рада Палати, Президія Палати, Президент Палати.

Згідно з п.п. 5.3., 5.3.2. Статуту вищим керівним органом Палати є Загальні збори членів Палати, до виключної компетенції яких зокрема відносяться вибори Ради Палати (її кількісного та персонального складу) терміном на п`ять років.

В період між загальними зборами ОРТПП керівництво її діяльністю здійснює Рада, яка обирається Загальними зборами на п`ятирічний строк. Кількість членів Ради визначається Загальними зборами. В керівні органи ОРТПП можуть бути обрані співробітники Палати, які пропрацювали не менше п`яти років, керівники підприємств, що є членами Палати не менше п`яти років (п.5.6.1. Статуту).

Відповідно до пункту 5.7.8. Статуту Рада ОРТПП визначає кількість членів Президії Палати і обирає за поданням Президента Палати із складу членів Ради персональний склад Президії палати терміном на п`ять років, а згідно з п. 5.7.9. Статуту за поданням Президента ОРТПП затверджує Першого віце-президента і віце-президентів Палати.

Пунктом 5.11.1 Статуту Палати встановлено, що для керівництва діяльністю ОРТПП Рада обирає строком на п`ять років Президію Палати у складі Президента, Першого віце-президента і віце-президентів (один з яких є генеральним секретарем Ради і Президії), членів Президії.

Згідно з п.5.15.8 Статуту Президент Палати виносить на затвердження Ради ОРТПП кандидатури Першого віце-президента, віце-президентів і членів Президії Палати та визначає коло службових обов`язків Першого віце-президента і віце-президентів, подає на затвердження Ради рішення про дострокове звільнення від обов`язків Першого віце-президента, віце-президентів і членів Президії.

Отже статутом ОРТПП передбачено особливий порядок призначення та звільнення та процедуру обрання Президії Палати, до якої також входить посада Першого віце-президента.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2022 року відбулося засідання Ради ОРТПП, на якому було затверджено подання Президента ОРТПП про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента Палати, у зв`язку з чим її було виключено з членів Президії ОРТПП та звільнено від виконання обов`язків Генерального секретаря Ради та Президії ОРТПП. Виключено відомості про ОСОБА_1 як про особу, яка має право вчиняти дії від імені ОРТПП, що містяться у ЄДР.

Згідно з наказом ОРТПП № 37/О від 05.10.2022 року (а.с.9) ОСОБА_1 достроково звільнено від обов`язків Першого віце-президента ОРТПП на підставі рішення Ради ОРТПП п.1 №4 від 05.10.2022 року, оформленого протоколом № 5, та за п.2 - згідно зі ст.118 КЗпП України їй надано з 06.10.2022 року попередню посаду начальника управління товарних експертиз з посадовим окладом 14 000 грн.

Указаний наказ вручено ОСОБА_1 кур`єрською поштою 06.10.2022 року.

Крім того наказом ОРТПП №39/0 від 06.10.2022 року «Про внесення змін до штатного розпису» § 1.- наказано внести головному бухгалтеру, ОСОБА_20 , зміни до штатного розпису: 1.Виключити:-посаду Першого віцепрезидента (1 шт.од) з посадовим окладом 22 000 грн. (а.с.10).

Позивачка оспорює зазначене рішення та наказ, вважаючи що останні прийнятті з порушенням законодавства.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 з посади Першого віце-президента ОРТПП відбулося з порушенням закону, оскільки закріплене п. 5.15.8. Статуту ОРТПП право Президента Палати подавати на затвердження Ради рішення про дострокове звільнення від обов`язків Першого віце-президента, віце-президентів і членів Президії не означає, що таке право може бути реалізоване без дотримання вимог трудового законодавства.

Так, згідно з частиною третьою статті 147-1 КЗпП України працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Підстави звільнення працівників з ініціативи роботодавця закріплені статтями 40, 41 КЗпП України.

Як зазначив Пленум Верховного суду України в постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Припинення трудового договору оформляється виданням наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу.

Як встановлено п.п. 2.3., 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спальним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства i з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення i повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Тобто у наказі (розпорядженні) про звільнення повинні бути зазначені підстави припинення трудового договору у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства i з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, які мають бути перенесені у трудову книжку звільненого працівника.

Проте оскаржуваний наказ ОРТПП від 05.10.2022 року №37/О (а.с. 9) та протокол №5 засідання Ради палати ОРТПП від 05.10.2022 року (а.с. 84-86) вказаним вимогам не відповідають. З текстів цих документів вбачається, що відповідач пов`язував дострокове звільнення ОСОБА_1 виключно з п.5.15.8 Статуту ОРТПП, а не з підставами, передбаченими законодавством. Юридичної кваліфікації підстав дострокового звільнення ОСОБА_1 з займаної нею посади під час такого звільнення та його оформлення відповідачем не сформульовано .

В тому числі це підтверджується показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_4 повідомив, що він є директором ТОВ «Глассрайз», яке є членом ОРТПП та членом Ради відповідача. Окрім того свідок є чоловіком позивачки. За декілька днів до проведення зборів, на яких відбулося звільнення ОСОБА_1 , йому зателефонували з ОРТПП і повідомили, що 05.10.2022 року о 14.00 годин відбудеться засідання Ради ОРТПП. Які питання будуть розглядатися на цьому засіданні йому не повідомили. Коли 05.10.2022 року ОСОБА_4 з`явився до залу, в якому проходять засідання Ради ОРТПП, на столі біля кожного місця лежав порядок денний, в якому було зазначено чотири питання, а саме затвердження змін до статуту ОРТПП, затвердження регламенту проведення Ради та Президії ОРТПП, кадрові питання, різне . В указаному порядку денному не було жодного слова про те, що на засіданні буде розглядатися питання щодо дострокового звільнення Позивачки. Окрім порядку денного на столі лежав проект регламенту проведення Ради та Президії ОРТПП. Інших документів там не було. Засідання Ради проходило не так, як завжди. Секретар Ради був обраний безпосередньо на засіданні. Коли підійшов час до четвертого питання порядку денного, а саме «кадрові питання», президент ОРТПП ОСОБА_21 сказав, що прийняв рішення про дострокове звільнення ОСОБА_1 з посади Першого віце-президента ОРТПП, а коли хтось з членів Ради запитав його, з яких підстав він хоче достроково звільнити Позивачку, ОСОБА_22 відповів, що не хоче працювати з нею. При цьому в руках у ОСОБА_16 не було жодного документа, жодного паперу, та під час свого виступу він нічим не користувався і не зачитував.

Під час допиту свідка ОСОБА_4 представник Позивачки адвокат Семенова Н.С. надала свідку для огляду «представление о досрочном прекращении полномочий ОСОБА_15 », яке було надано до матеріалів справи відповідачем та запитала, чи був ознайомлений ОСОБА_4 з указаним документом під час засідання Ради, на що свідок відповів, що вперше його бачить.

Окрім того свідок ОСОБА_4 повідомив, що члени Ради, які на засіданні сиділи поруч з ним, а саме президент судноплавної компаніїї Укрферрі ОСОБА_23 та директор заводу «Одескабель» ОСОБА_24 , спілкуючись між собою, сказали, що ОСОБА_1 потрібно звільнити, щоб ОСОБА_16 міг комфортно працювати.

На питання представника відповідача «чому, на думку ОСОБА_4 , більшість членів ради проголосувала за звільнення ОСОБА_1 », свідок відповів, що більшість членів Ради залежать від президента ОРТПП ОСОБА_21 та не бажають йти проти його рішень.

Свідок ОСОБА_5 повідомив, що він є директором ТОВ «Гласспак», яке є членом ОРТПП та членом Ради ОРТПП. Свідок повідомив, що за декілька днів до зборів йому зателефонувала секретар ОРТПП та повідомила про дату і час проведення засідання Ради. Точну дату засідання він не пам`ятає. Пам`ятає лише, що це було восени 2022 року. ОСОБА_5 також зазначив, що на столі, за яким сиділи члени Ради, лежав порядок денний, в якому не було питання про звільнення ОСОБА_1 . Також свідок зазначив, що до початку розгляду четвертого питання порядку денного йому взагалі не було відомо, які кадрові питання будуть розглядатися на засіданні. Після виступу ОСОБА_21 , в ході з`ясування підстав звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_21 сказав, що він не задоволений працею Позивачки, що вона задає багато запитань та викликає у нього неприязнь. А президент судноплавної компаніїї Укрферрі ОСОБА_23 сказав, що Президент ОРТПП має сам вирішувати, хто буде його першим заступником. Також ОСОБА_5 зазначив, що на засіданні виступала Позивачка, яка повідомила Раду, що причиною неприязного ставлення до неї з боку ОСОБА_21 є те, що вона неодноразово порушувала перед ним питання зникнення платинових чаш, які перебували на балансі ОРТПП, та вимагала розібратися з цим. В іншій частині показання свідка ОСОБА_5 співпадають з показаннями свідка ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що протягом тривалого часу працювала на посаді начальника відділу кадрів ОРТПП, з якої звільнилася 11 липня 2022 року, а тому про засідання Ради, яке відбулося 05.10.2022 року, нічого не знає. ОСОБА_8 зазначила, що знає позивачку з 1986 року, а також повідомила про порядок розгляду доповідних записок в ОРТПП.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що працює експертом ОРТПП, знає позивачку багато років. Про ту, як саме проходили збори Ради ОРТПП, які відбулися 05.10.2022 року, їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що він є директором чорноморського підприємства ОРТПП, яке є членом Ради ОРТПП та був присутнім на зборах Ради, які відбулися 05.10.2022 року. ОСОБА_9 повідомив, що за декілька днів до засідання йому зателефонували з ОРТПП та попередили, що 05.10.2022 року відбудеться засідання Ради ОРТПП. З порядком денним він ознайомився перед початком засідання. Текст порядку денного лежав на столі в залі, де проходило засідання Ради. Одним з питань, які розглядалися на засіданні Ради, було припинення повноважень ОСОБА_1 на посаді Першого віце-президента ОРТПП. Під час виступу ОСОБА_21 на засіданні Ради, він зазначив, що ОСОБА_1 не виконує покладені на неї обов`язки. Також свідок зазначив, що на засіданні виступала ОСОБА_1 , проте зміст її виступу він не пам`ятає. На питання представника відповідача «чи користувався ОСОБА_21 чимось під час свого виступу», ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_22 користувався своїми паперами. Проте він не бачив, якими саме. Документу під назвою «представление» він також не бачив. Після того, як представник відповідача зачитав текст «представления» і запитав свідка, чи відповідає цей текст тому, що зачитував ОСОБА_16 на засіданні Ради, ОСОБА_9 сказав, що не пам`ятає цього. На інші запитання свідок нічого пояснити не зміг, оскільки не пам`ятає інші обставини проведення засідання Ради.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що він є членом Ради та Президіуму ОРТПП. Зазначив, що порядок денний, копія якого міститься в матеріалах справи, не відповідає порядку денному, який розглядався на засіданні. Повідомив, що йому ще до засідання Ради було відомо, що буде розглядатися питання про дострокове звільнення ОСОБА_1 . Зазначив, що на засіданні розглядалося подання Президента ОРТПП про звільнення ОСОБА_1 . Також зазначив, що ОСОБА_21 зачитав якийсь документ, назви якого він не бачив. Пам`ятає, що в документі, який зачитував ОСОБА_21 , була кратка характеристика ОСОБА_1 та підстави її звільнення, щось пов`язане зі статутом та КЗпП, але що саме він не пам`ятає. Після того, як ОСОБА_21 зачитав цей документ, він сказав, що його з ОСОБА_1 думки про ОРТПП розходяться та просив членів Ради проголосувати за її звільнення.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що працює в ОРТПП на посаді начальника департаменту штрихового кодування та зазначила, що не була присутньою на зборах Ради, де відбулося дострокове звільнення ОСОБА_1 , а також, що про звільнення позивачки знає лише зі слів інших працівників.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що працює в ОРТПП на посаді завідуючої сектором документообігу і контролю у складі відділу кадрів ОРТПП. Свідок повідомила, що знайома з позивачкою багато років та має з нею неприязні стосунки; на зборах не була присутньою та нічого з цього приводу пояснити не може. Знає тільки, що на цих зборах ОСОБА_1 було звільнено з посади Першого віце-президента. Інші показання свідка ОСОБА_12 стосувалися відносин ОСОБА_1 з її підлеглими.

Будучи допитаною як свідок, позивачка ОСОБА_1 повністю підтвердила викладені в позові обставини. Також ОСОБА_1 повідомила, що ніякого подання президента ОРТПП про її звільнення не було, а єдиною зазначеною ним підставою для її дострокового звільнення було його небажання працювати з нею.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

Що стосується наданого відповідачем документу з назвою на російській мові «Представление о досрочном прекращении полномочий Нестеренко А.Н.» (а.с.66), в якому міститься посилання на ст. 41 КЗпП України, ч. 3 ст. 99 ЦК України як на підставу звільнення позивачки, суд, з урахуванням також пояснень свідків, керуючись ст.78,ч. 8 ст. 83 ЦПК України, реалізувавши стандарт більшої переконливості, не приймає його до уваги.

Так, частинами 3, 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

На порушення указаних норм процесуального закону документ під назвою «представление» разом з відзивом на позовну заяву до суду відповідачем не наданий. У своєму відзиві відповідач також не повідомив суд про наявність у нього цього доказу та про причини, з яких він не міг бути поданий до суду разом з відзивом.

Письмові пояснення відповідача, разом з якими «представление» було подано до суду, також не містять обґрунтування неможливості подання цього доказу у вказаний законом строк з причин, що не залежали від ОРТПП.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2022 року представник позивачки адвокат Семенова Н.С. звернулася до ОРТПП з адвокатським запитом, в якому, серед іншого, просила надати їй завірену копію рішення про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента, яке згідно з п. 5.15.8. Статуту ОРТПП Президент Палати виніс на затвердження Ради ОРТПП 05.10.2022 року, а також інформацію щодо підстав з яких Президентом ОРТПП було прийняте рішення про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента, яке згідно з п.5.15.8. Статуту ОРТПП було винесено Президентом ОРТПП на затвердження Ради ОРТПП 05.10.2022 року. (а.с.62).

У своїй відповіді на адвокатський запит від 08.11.2022 року № 2003-10/167 відповідач повідомив адвоката, що радою ОРТПП було затверджено подання Президента ОРТПП про дострокове звільнення Позивачки з посади Першого віце-президента, проте текст рішення (подання) Президента адвокату не надав, передбачені законом підстави дострокового звільнення позивачки, а саме пункт, статтю відповідного закону, також не повідомив (а.с._85-86).

Вказані обставини та відсутність на «представлении» обов`язкових реквізитів, що унеможливлює встановлення дати його складання, взагалі викликають у суду сумніви щодо існування цього документу на момент дострокового звільнення ОСОБА_1 з посади Першого віце-президента Президент ОРТПП.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розуміння допустимості доказів досягається крізь призму прав, що охороняються законом: допустимим є доказ, отриманий без порушення закону. Недопустимими, відповідно, є докази, отримані з порушенням закону. Недопустимими також є докази, одержані з неправдивих показань свідка, завідомо неправдивого висновку експерта, фальшивих документів або речових доказів, тобто з порушенням процесуального порядку формування засобів доказування. Допустимість доказів характеризується органічним зв`язком процесуальної форми засобів доказування та законності отримання інформації про той чи інший факт, який має значення для справи. Тому одержання доказів з дотриманням порядку, встановленого законом, слід розуміти як відсутність при одержанні доказів порушення норм матеріального права та норм процесуального права, як одночасне дотримання передбачених законом особистих немайнових і майнових прав та процесуальної форми.

Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Разом з тим суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому саме він цей доказ відхиляє. Саме до таких висновків дійшов ВС у своїй постанові від 11.10.2023р. у справі №466/7707/19.

Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення Ради Палати від 05.10.2022 року та наказ ОРТПП від 05 жовтня 2022 року № 37/О про дострокове звільнення ОСОБА_1 від обов`язків Першого віце-президента ОРТПП є незаконними та підлягають скасуванню.

За змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Згідно з частиною другою ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За приписами п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, задовольняючи позовні вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПК України.

Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Таким чином, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення суду.

Указані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі № 359/10023/16-ц.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 5 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахункових листків, посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді Першого віце-президента Одеської регіональної торгово-промислової палати за серпень-вересень 2022 року складав 22 000 грн. на місяць. Тобто середньоденний заробіток ОСОБА_1 на посаді Першого віце-президента складає 977,78 грн. (44 000 грн. / 45 робочих днів).

Згідно з наказом № 37/О від 05.10.2022 року посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді начальника УТЕ складає 14 000 грн. на місяць.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що останній день роботи позивачки на посаді Першого віце-президента є днем звільнення, у зв`язку з чим період виконання нею нижчеоплачуваної роботи становить з 06.10.2022 року (наступний день після звільнення) до 19.10.2023 року (дата ухвалення судом рішення), середньоденна заробітна плата на посаді Першого віце-президента складає 977,78 грн..

На указаній посаді ОСОБА_1 працює з 06 жовтня 2022 року до цього часу.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахункових листків, посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді начальника УТЕ протягом указаного періоду часу не змінювався. При цьому у жовтні 2022 року позивачка працювала на посаді начальника УТЕ 6 робочих днів, за що їй було нараховано зарплату 4 000 грн., у листопаді 22 робочих днів, за що їй було нараховано зарплату 14 000 грн., у грудні 2022 року 16 робочих днів, за що їй було нараховано зарплату 10 181,82 грн., у січні 2023 року 2 робочих дні, за що їй було нараховано зарплату 1 272,73 грн., у лютому 2023 року 15 робочих днів, за що їй було нараховано зарплату 10 500 грн., у березні 2023 року 17 робочих днів, за що їй було нараховано 10347,83 грн., у квітні 2023 року 7 робочих днів, за що їй було нараховано зарплату 4 900 грн., у травні 2023 року 20 робочих днів, за що їй було нараховано зарплату в сумі 12 173,91 грн., у червні 2023 року 10 робочих днів, за що їй було нараховано зарплату в сумі 6 363,64 грн., у липні 2023 року 18 робочих днів, за що їй було нараховано заробітну плату в сумі 12 000 грн., у серпні 2023 року 4 робочих дні, за що їй було нараховано зарплату 2 434,78 грн., у вересні 2023 року 21 робочий день, за що їй було нараховано заробітну плату в сумі 14 000 грн.

Окрім того у вересні 2023 року Відповідачем було здійснено індексацію заробітної плати ОСОБА_1 за травень 2022 року вересень 2023 року всього в сумі 5 125,85 грн. (19 125,85 грн. 14 000 грн.).

Тобто розмір середньоденної заробітної плати позивачки на посаді начальника УТЕ становить 643,61 грн.

Згідно довідки ОРТПП від 18.10.2023р. позивачка у вересні 2023р має 21 відпрацьованих робочих днів.

Згідно довідки ОРТПП від 18.10.2023р. позивачка у жовтні 2023р має 13 відпрацьованих робочих днів.

Таким чином різниця в середньоденному заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи становить 977,78 грн.-643,61 грн.=334,17 грн.

З 06.10.2022р. по 31.08.2023 року (137 р. днів) підлягають стягненню 45 781,29 грн.

Таким чином стягненню підлягають за 21 р. днів (вересень 2023 року включно) х334,17=7 017,57 грн.

Згідно з наказом № 41/О від 287.09.2023 року «Про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці співробітникам ЦА ОРТПП; про внесення змін до штатного розпису; про повідомлення співробітників ЦА ОРТПП щодо зміни істотних умов праці та зміну умов оплати праці» з 01.10.2023 року по 31.10.2023 року ОСОБА_1 переведено на неповний робочий тиждень з неповним робочим днем (0,5 ставки) тривалістю 20 годин на тиждень з оплатою пропорційно до відпрацьованого часу із внесення змін у штатний розпис. Тобто заробітна плата ОСОБА_1 у жовтні складає 7 000 грн.

З 01 по 19 жовтня 2023 року Позивачка відпрацювала на посаді начальника УТЕ 14 робочих днів, за які їй має бути нараховано (334,17:2) х14= 2 339,19 грн.

Відтак, сума різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 6 жовтня 2022 року по 19 жовтня 2023 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, складає 45 781,29 грн.+ 7 017,57 грн.+2 339,19 грн = 55 138,04 грн. (172 роб днів).

Щодо стягнення моральної шкоди, яку позивачка оцінила у загальному розмірі 25 000 грн., суд відзначає наступне.

Завдання моральної шкоди позивачка мотивує негативними емоціями, що призвели до поганого самопочуття, пригніченим настроєм, негативними переживаннями, станом постійної психоемоційної напруги, важкістю виконання повсякденних обов`язків, тимчасовою відірваністю від активного суспільно-соціального життя громади міста, зниженням настрою, нервозністю, дратівливістю, порушенням сну, побоюваннями про майбутній стан здоров`я.

В позовній заяві позивачка зазначила, що несправедливе та незаконне звільнення сприймається нею як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання тощо.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної (немайнової шкоди) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п.13 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Тобто захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. КЗпП не містить будь-яких обмежень чи винятків для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 КЗпП України передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб.

Отже компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових відносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Слід зазначити, що відшкодування моральної шкоди, як вид відповідальності роботодавця за заподіяну ним працівникові моральну шкоду, передбачає наявність декількох умов і підстав її настання.

На думку суду такими умовами настання відповідальності є вина роботодавця, факт порушення роботодавцем законних трудових прав працівника, протиправність дій роботодавця, причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала, де протиправність виступає причиною, а моральна шкода наслідком.

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що позивачкою доведено факт заподіяння моральної шкоди, оскільки було порушено її законне право на працю, її звільнення з посади Першого віце-президента відбулося з порушеннями трудового законодавства, зокрема ст. 147-1 КЗпП України, без юридичної кваліфікації підстав такого звільнення, що призвело до необхідності вжиття позивачкою додаткових зусиль для захисту своїх прав і налагодження свого життя. Тобто порушення її законних прав призвели до моральних страждань, які є у причинному зв`язку з її звільненням.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

З урахуванням викладеного, при визначені розміру моральної шкоди суд вважає що позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає частковому задоволенню, та виходячи з вимог розумності і справедливості, приходить до висновку визначити відшкодування заподіяної моральної шкоди на суму 15 000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ОРТПП від 06.10.2022 року № 39/О внесено зміни до штатного розпису відповідача шляхом виключення з нього посади Першого віце-президента Палати з посадовим окладом 22 000 грн.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про торгово-промислові палати в України» від 02.12.1997 року № 671/97-ВР статут торгово-промислової палати серед іншого повинен містити порядок створення керівних органів торгово-промислової палати та визначення меж їх компетенції, терміни повноважень і порядок прийняття ними рішень, порядок внесення змін до статуту тощо.

Статут торгово-промислової палати не повинен суперечити законодавству України, а статут регіональної торгово-промислової палати також Статуту Торгово-промислової палати України.

Пунктом 4.3. Статуту Торгово-промислової палати України встановлено, що статут регіональної торгово-промислової палати не повинен суперечити законодавству України, а також Статуту ТПП України (а.с. 31-41).

Пунктом 6.17 Статуту ТПП України встановлено, що для керівництва поточною діяльністю ТПП Рада Палати за поданням президента Палати обирає зі складу членів Ради Палати строком на 5 років Президію Палати у складі президента, першого віце-президента і віце-президентів, один з яких є Генеральний секретар, і членів Президії.

Аналогічна норма закріплена п. 5.11.1 Статуту ОРТПП.

Згідно з п.1.2. Статуту ОРТПП Відповідач здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні№, інших законів, нормативно-правових актів та цього Статуту.

Таким чином згідно зі Статутом ОРТПП, який в цій частині відповідає Статуту ТПП України, одним з керівних органів Палати є Президія Палати саме у складі президента, першого віце-президента і віце-президентів, один з яких є Генеральним секретарем Ради і Президії, членів Президії.

Зміна порядку створення Президії Палати та її складу потребує внесення змін до Статуту Палати, які згідно з п. 10.1. Статуту Палати мають бути прийняті Загальними зборами. У період між Загальними зборами Рада приймає рішення про внесення змін і доповнень до Статуту, які є обов`язковими для виконання, з наступним затвердженням їх Загальними зборами.

Отже наказ ОРТПП від 06.10.2022 року № 39/О в частині виключення із штатного розпису посади Першого віце-президента прийнято всупереч Статуту торгово-промислової палати України, Статуту ОРТПП та Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а тому цей наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

За таких підстав, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 43, 55 Конституції України, ст. ст. 21-23, 24, 40, 41, 139, 147, 149, 150, 231, 232, 233, 234, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 3-13, 27, 44, 49, 64, 76-81, 89, 95, 133, 223, 241, 247, 256, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової палати задовольнити частково.

Рішення Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати від 05 жовтня 2022 року, оформлене протоколом №5, в частині затвердження подання Президента ОРТПП про дострокове звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від обов`язків Першого віце-президента Палати, визнати незаконним та скасувати.

Наказ Одеської регіональної торгово-промислової палати від 05.10.2022 року №37/О, прийнятий на підставі рішення Ради ОРТПП п.1 №4 від 05.10.2022 року про дострокове звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від обов`язків Першого віце-президента ОРТПП, визнати незаконним та скасувати.

Наказ Одеської регіональної торгово-промислової палати від 06.10.2022 року №39/О в частині виключення із штатного розпису посади Першого віце-президента визнати незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді Першого віце-президента Одеської регіональної торгово-промислової палати з 06 жовтня 2022 року.

Стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Базарна, 47) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) різницю у заробітній платі нижчеоплачуваної роботи, а саме з 06 жовтня 2022 року по 18 жовтня 2023 року, в сумі 55 138 (п`ятдесят п`ять тисяч сто тридцять вісім) гривень 04 копійки.

Стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Базарна, 47) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді Першого віце-президента Одеської регіональної торгово-промислової палати.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складено 26.10.2023 року.

Суддя Л.В. Домусчі