ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 196/143/21

провадження № 61-10646 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , правонаступником якої є територіальна громада в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, товариство з обмеженою відповідальністю агропромисловий комплекс «Самара»,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю агропромисловий комплекс «Самара» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П.,Єлізаренко І. А., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю агропромисловий комплекс «Самара» (далі - ТОВ АГ «Самара») звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») про визнання кредитора таким, що втратив право вимоги, припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, виключення записів з реєстрів.

Позовна заява мотивована тим, що 16 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір. 31 травня 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони виклали кредитний договір у новій редакції. Відповідно до розділу 1 кредитного договору «Предмет договору» банк надає позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на наступних умовах: 1.1. Ліміт кредитування - 35 тис. доларів США; 1.2. Строк дії кредитної лінії - 36 місяців; 1.3. Дата повернення кредиту - 15 серпня 2009 року; 1.4. Мета кредитування - споживчі потреби. Відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитування (повернення заборгованості за кредитом), який є додатком № 1 до кредитного договору, позичальник зобов`язувався щомісячно, починаючи з 01 березня 2008 року, повертати кредит рівними частинами у розмірі 1 944,44 доларів США. Дата повернення кредиту - 20 серпня 2009 року включно.

На забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов`язання 16 серпня 2006 року між ТОВ АК «Самара» (іпотекодавець) та ТОВ «Український промисловий банк» укладено іпотечний договір, предметом якого є польовий стан, розміщений за адресою: вул. Центральна, 120, с. Могилів, Царичанський район, Дніпропетровська область, який належить ТОВ АК «Самара» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13 червня 2006 року, виданого Зорянською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області.

Згідно з Переліку банків, строк ліквідації яких завершено та ліквідаторами яких вживаються заходи щодо виключення банків з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статті 98 Закону України «Про банки і банківську діяльність», щодо ТОВ «Український промисловий банк» 28 лютого 2014 року Національним банком України прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу. Непродані активи банку та перелік вимог кредиторів передано юридичній особі - товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ КАПІТАЛ».

На день подання позовної заяви, право вимоги за вищевказаним кредитним та іпотечним договором перейшло до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», на підтвердження чого останнє надало позивачам витяги з додатків № 1 та № 2 до договору відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року № 2302/К/6.

Позивачі вважали, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» втратило право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, а зобов`язання за цими договорами припинилися. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_4 , помер. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1 , яка отримала 28 січня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом. Листом від 03 січня 2012 року ОСОБА_1 повідомила банк про відкриття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте ні банк, ні фінансова компанія не пред`явили у встановлений законом строк жодних вимог до спадкоємця, а тому вони втратили право вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Зважаючи на відсутність протягом строку, встановленого частинами другою, третьою статті 1281 ЦК України, вимог кредитора про захист свого цивільного права або інтересу, позивачі вважали, що зобов`язання по кредитному договору та іпотечному договору припинилося внаслідок смерті боржника.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , ТОВ АГ «Самара» просили суд:

- визнати ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» таким, що втратило право вимоги до спадкоємця померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк»;

- визнати припиненими зобов`язання по кредитному договору від 16 серпня 2006 року № 203, укладеному між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк»;

- визнати припиненими зобов`язання по іпотечному договору від 16 серпня 2006 року № 203, укладеному між ТОВ АК «Самара» та ТОВ «Український промисловий банк»;

- виключити з Реєстру іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке належить ТОВ АК «Самара» - польовий стан, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Руснака А. І. від 25 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 , ТОВ АК «Самара» задоволено.

Визнано ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», який є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», на підставі договору про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року № 2302 К3, таким, що втратило право вимоги до спадкоємця померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а самеОСОБА_1 за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк».

Визнано такими, що припинені зобов`язання за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»на підставі договору про відступлення права вимоги від 31 серпня 2020 року № 2302 К3.

Визнано такими, що припинені зобов`язання за іпотечним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ТОВ АК «Самара» та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»на підставі договору про відступлення права вимоги від 31 серпня 2020 року № 2302 К3.

Виключено з Реєстру іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке належить ТОВ АК «Самара» польовий стан, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15, провадження № 14-53цс18, виходив із того, що сплив визначених статтею 1281 ЦК України строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. 03 січня 2012 року ОСОБА_1 повідомила листом ТОВ «Український промисловий банк» про відкриття після смерті ОСОБА_4 спадщини, а також про отримання нею свідоцтва про право на спадщину. Проте у встановлений статтею 1281 ЦК України строк кредитор вимог до спадкоємця позичальника чи претензій нотаріусу не пред`явив. Отже, кредитор, пропустивши передбачені частиною другою статті 1281 ЦК України строки, які є преклюзивними, втратив право вимоги до спадкоємців позичальника як за основними, так і за забезпечувальними зобов`язаннями.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Протокольною ухвалою від 04 квітня 2023 року Дніпровський апеляційний суд, врахувавши, що у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до нотаріальної контори ніхто не звернувся, а на час її смерті вона проживала одна, залучив до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1 територіальну громаду в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року залучено до участі у справі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 до нотаріуса звернулися 07 лютого 2023 року ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини та 13 лютого 2023 року ОСОБА_2 із заявою про відмову від прийняття спадщини з будь-яких підстав (за заповітом, за законом, за заповідальним розпорядженням). Зазначені заяви були подані до нотаріуса після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , який сплинув 11 січня 2023 року. Оскільки спір у цій справі допускає правонаступництво, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для залучення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» задоволено. РішенняЦаричанського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2021 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якої є територіальна громада в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ТОВ АК «Самара» відмовлено. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2022 року, скасовано. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що згідно з копії спадкової справи № 7/2009, заведеної Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини 30 січня 2009 року звернулася ОСОБА_1 09 січня 2009 року до нотаріальної контори за вхідним № 13 надійшла вимога ТОВ «Український промисловий банк» від 25 грудня 2008 року, за змістом якої банк просить нотаріуса довести до відома спадкоємців, що спадкодавцем був укладений кредитний договір від 16 серпня 2006 року № 203, а сума заборгованості буде уточнена на день оплати. Листом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2009 року № 1707/01-14 повідомлено ТОВ «Український промисловий банк», що 06 жовтня 2009 року нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки «AUDI A8» на ім`я ОСОБА_1 .

Отже, ТОВ «Український промисловий банк» своєчасно пред`явив до нотаріальної контори вимоги кредитора, тобто у строки, передбачені частиною другою статті 1281 ЦК України, у межах шести місяців з дня відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому підстав для визнання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», який є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», таким, що втратило право вимоги за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк», відсутні.

Оскільки позовні вимоги про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором є похідними від визнання кредитора таким, що втратив право вимоги за основним (кредитним) договором, такі позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2011 року у справі № 2-314/11, що набрало законної сили 01 квітня 2011 року, частково задоволено позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 та вирішено накласти стягнення на автомобіль марки «AUDI A8», номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , отриманий у спадщину ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль за реєстром № 1-2280, виданого 06 жовтня 2009 року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, для задоволення грошових вимог за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203 у сумі 147 775,81 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено. У вказаному вище заочному рішенні суд дійшов висновку, зокрема, що ОСОБА_1 відповідно до вимог частини другої статті 1282 ЦК України у строк до 20 квітня 2010 року була зобов`язана погасити одноразово заборгованість по кредитному договору від 16 серпня 2006 року № 203 або погодити з банком до 30 квітня 2001 року порядок погашення заборгованості. Проте, зобов`язання щодо сплати заборгованості не виконані.

Отже, факт дотримання кредитором за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203 строків пред`явлення вимоги до спадкоємця, що передбачені статтею 1281 ЦК України, був предметом доказування у справі № 2-314/11, рішення у якій набрало законної сили.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога щодо виключення з Реєстру іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна - польового стану, розміщеного по АДРЕСА_1 , який належить ТОВ АК «Самара», у зв`язку з неналежним способом захисту. Крім того, така вимога є похідною від залишених без задоволення позовних вимог про визнання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» таким, що втратило право вимоги до спадкоємця боржника, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором та іпотечним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ТОВ АК «Самара» та ТОВ «Український промисловий банк».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ АК «Самара», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Також, у порядку частини другої статті 406 ЦПК України, товариство наводить свої обґрунтування щодо необхідності скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року про залучення у справі третіх осіб.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2023 року клопотання ТОВ АК «Самара» про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задоволено. Поновлено ТОВ АК «Самара» строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року. Відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Царичанського районного суду Дніпропетровської області. Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. Клопотання ТОВ АК «Самара» про зупинення дії судового рішення задоволено. Дію постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 рокузупинено до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

У серпні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ТОВ АК «Самара» мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про залучення територіальної громади в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в якості правонаступника померлої позивачки, оскільки є невстановлений факт відсутності у неї спадкоємців або неприйняття ними спадщини, а також відсутнє рішення суду про визнання спадщини відумерлою.

Ні банк, ні фінансова компанія не надали суду доказів своєчасного пред`явлення вимоги до спадкоємця позичальника або претензії нотаріусу і клопотань про витребування матеріалів спадкової справи після смерті позичальника не заявляли. Проте апеляційний суд у порушення вимог статті 81 ЦПК України самостійно витребував матеріали спадкової справи № 7/2009, заведеної Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , чого не мав права робити. Крім того, апеляційним судом необґрунтовано визнано лист Дніпропетровської філії ТОВ «Український промисловий банк» від 25 грудня 2008 року, який надійшов до нотаріальної контори 09 січня 2009 року за вхідним № 13, як доказ пред`явлення вимоги кредитора спадкодавця. Судом не досліджено питання реєстрації листа Дніпропетровської філії ТОВ «Український промисловий банк» від 25 грудня 2008 року в книзі обліку спадкових справ, повідомлення спадкоємців про надходження претензії кредитора спадкодавця тощо, як того вимагає Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерством юстиції України 03 березня 2004 року за «283/8882. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Посилається на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судами установлено, що 16 серпня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 (позичальником) укладено кредитний договір № 203 та додатковий договір до кредитного договору (т. 1, а. с. 7, 8-10).

31 травня 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк» укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони виклали кредитний договір у новій редакції (т. 1, а. с. 11-14).

Відповідно до розділу 1 додаткового договору № 3 «Предмет договору» банк надає позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на споживчі потреби з лімітом кредитування 35 тис. доларів США, зі встановленою процентною ставкою за користування кредитом 13,80% річних, строком дії кредитної лінії 36 місяців та датою повернення кредиту - 15 серпня 2009 року.

Згідно з графіку зменшення ліміту кредитування (повернення заборгованості за кредитом), який є додатком № 1 до кредитного договору, позичальник зобов`язувався щомісячно, починаючи з 01 березня 2008 року, повертати кредит рівними частинами у розмірі 1 944,44 доларів США (т. 1, а. с. 26).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ АК «Самара» (іпотекодавець) 16 серпня 2006 року укладено іпотечний договір № 203, що посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазай І. П. за № 1065, предметом іпотеки за яким є польовий стан, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ТОВ АК «Самара» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13 червня 2006 року, виданого Зорянською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області (т. 1, а. с. 17-18).

На підставі договору відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року № 2302/К/6, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н. В. за реєстровим № 2124, додатків № 1 та № 2 до цього договору, право вимоги за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203 та іпотечним договором від 16 серпня 2006 року № 203 перейшло до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» (т. 1, а. с. 21-24, т. 2, 17-21, 22-27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 24 листопада 2008 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (т. 1, а. с. 15).

28 січня 2010 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-235, яке складається з житлового будинку по АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 16).

Згідно з копії письмового повідомлення ОСОБА_1 від 03 січня 2012 року вона повідомляє ТОВ «Український промисловий банк» про відкриття спадщини після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримання нею свідоцтва про право на спадщину (т. 1, а. с. 27).

Апеляційним судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_1 , позивач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 583 від 11 липня 2022 року (т. 2, а. с. 177).

Згідно з повної копії спадкової справи № 12/2023, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В. В. після ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до нотаріуса звернулися 07 лютого 2023 року ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини (т. 2, а. с. 176) та 13 лютого 2023 року ОСОБА_2 із заявою про відмову від прийняття спадщини з будь-яких підстав (за заповітом, за законом, за заповідальним розпорядженням) (т. 2, а. с. 184).

Зазначені вище заяви були подані до нотаріуса після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , який сплинув 11 січня 2023 року.

ОСОБА_1 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 , і на день смерті проживала (мала склад сім`ї) одна, що підтверджується копією довідки Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року № 133 (т. 2, а. с. 188).

Щодо законності залучення до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , територіальної громади в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області

Згідно з частиною 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проєкт закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проєкт закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроєкт розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проєктом закону про внесення змін до ЦК України (частина друга статті 4 ЦК України).

Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України).

Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4 ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК України (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК України над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України (див.: рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), Верховним Судом України (див.: постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15), Великою Палатою Верховного Суду (див: постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188цс20).

Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України).

За змістом пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

- строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

- законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

- пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, провадження № 61-8014св22.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Апеляційним судом установлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 до нотаріуса звернулися 07 лютого 2023 року ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини та 13 лютого 2023 року ОСОБА_2 із заявою про відмову від прийняття спадщини з будь-яких підстав (за заповітом, за законом, за заповідальним розпорядженням). Зазначені заяви були подані до нотаріуса після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , який сплинув 11 січня 2023 року.

Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).

Встановивши, що у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до нотаріальної контори ніхто не звернувся, а на час її смерті вона проживала одна, апеляційний суд протокольною ухвалою від 04 квітня 2023 року правильно залучив до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1 територіальну громаду в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги у відповідній частині.

Щодо суті спору

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1282 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини

і не припинилися внаслідок його смерті.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором (договором позики) за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця і відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але

в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

При вирішенні цього спору встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Апеляційним судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_4 , помер (т. 1, а. с. 15).

Згідно з копії спадкової справи № 7/2009, заведеної Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини 30 січня 2009 року звернулася ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 60).

09 січня 2009 року до нотаріальної контори за вхідним № 13 надійшла вимога ТОВ «Український промисловий банк» від 25 грудня 2008 року, за змістом якої банк, зокрема, просить нотаріуса довести до відома спадкоємців, що спадкодавцем був укладений кредитний договір від 16 серпня 2006 року № 203, а сума заборгованості буде уточнена на день оплати (т. 2, а. с. 72).

Державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом:

- від 06 жовтня 2009 року № 1-2280 на автомобіль марки «AUDI A8», 2004 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_5 (т. 2, а. с. 73);

- від 28 січня 2010 року № 2-233 (додаткове) на житловий будинок з господарчо-побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2, а. с. 83);

- від 28 січня 2010 року № 2-231 (додаткове) на спадкове майно, що складається з простих іменних акцій акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства) в кількості 205 штук сумарною номінальною вартістю 2 050 грн (т. 2, а. с. 85);

- від 28 січня 2010 року № 2-235 (додаткове) на житловий будинок по АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 16).

Листом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2009 року № 1707/01-14 повідомлено ТОВ «Український промисловий банк», що 06 жовтня 2009 року нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки «AUDI A8» на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що ТОВ «Український промисловий банк» своєчасно пред`явив до нотаріальної контори вимогу кредитора, тобто у строки, передбачені частиною другою статті 1281 ЦК України, у межах шести місяців з дня відкриття спадщини - 19 листопада 2008 року, а тому підстав для визнання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», який є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», таким, що втратило право вимоги за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк», відсутні.

Оскільки позовні вимоги про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором є похідними від визнання кредитора таким, що втратив право вимоги за основним (кредитним) договором, такі позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2011 року у справі № 2-314/11, що набрало законної сили 01 квітня 2011 року, частково задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та вирішено накласти стягнення на автомобіль марки «AUDI A8», номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , отриманий у спадщину ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль за реєстром № 1-2280, виданого 06 жовтня 2009 року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, для задоволення грошових вимог за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203 у сумі 147 775,81 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.

У вказаному вище заочному рішенні суд дійшов висновку, зокрема, що ОСОБА_1 відповідно до вимог частини другої статті 1282 ЦК України у строк до 20 квітня 2010 року була зобов`язана погасити одноразово заборгованість по кредитному договору від 16 серпня 2006 року № 203, або погодити з банком до 30 квітня 2010 року порядок погашення заборгованості. Проте, зобов`язання щодо сплати заборгованості не виконані.

Отже, факт дотримання кредитором за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № 203 строків пред`явлення вимоги до спадкоємця, що передбачені статтею 1281 ЦК України, був предметом доказування у справі № 2-314/11, рішення у якій набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, апеляційний суд вірно вказав, що не підлягає задоволенню й вимога щодо скасування з Реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна - польового стану, розміщеного по АДРЕСА_1 , який належить ТОВ АК «Самара», у зв`язку з неналежним обраним способом захисту, так як, починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державно реєстрації прав за процедурою, визначеною у Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому така вимога є похідною від залишених без задоволення позовних вимог про визнання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» таким, що втратило право вимоги до спадкоємця боржника, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором та іпотечним договором від 16 серпня 2006 року № 203, укладеним між ТОВ АК «Самара» та ТОВ «Український промисловий банк».

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд у порушення вимог статті 81 ЦПК України самостійно витребував матеріали спадкової справи № 7/2009, заведеної Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , чого не мав права робити, є безпідставними, так як суд апеляційної інстанції на підставі статі 84 ЦПК України вважав за необхідне витребувати відповідні докази, оскільки ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» в апеляційній скарзі посилалося на не встановлення судом першої інстанції всіх фактичних обставин справи.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційним судом не досліджено питання належної реєстрації нотаріусом листа Дніпропетровської філії ТОВ «Український промисловий банк» від 25 грудня 2008 року в книзі обліку спадкових справ, повідомлення спадкоємців про надходження претензії кредитора спадкодавця тощо, як того вимагає Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерством юстиції України 03 березня 2004 року за «283/8882, також не заслуговує на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції вказаному доказу надав належну правову оцінку відповідно до положень статті 89 ЦПК України (оцінка доказів).

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а в основному зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю агропромисловий комплекс «Самара» залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 рокузалишити без змін.

Поновити дію постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник