ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3612/23
номер провадження 4-с/695/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю

секретаря с/з Оніщенко Н.В.

представника скаржника адвоката Прядки В.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Золотоноша скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Прядки Віталія Михайловича на постанову ВДВС Золотоніського МРУЮ №44271157 від 31.10.2014р. про накладення арешту

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову ВДВС Золотоніського МРУЮ №44271157 від 31.10.2014р. про накладення арешту на все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги, посилається на те, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Золотоніського МРУЮ перебувало виконавче провадження №44271157, у рамках якого 31.10.2014р. постановою державного виконавця було накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Після проведення виконавчих дій, 24.12.2014р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за п. 2 ч. 11 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Повторно виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 не відкривалося, а саме виконавче провадження було передано до архіву та після спливу трьох років зберігання знищено. Разом із тим арешт, який був накладений вказаною постановою державного виконавця від 31.10.2014р. продовжує діяти, внаслідок чого безпідставно ОСОБА_1 позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

У зв`язку з цим, представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. змушений звернутись до суду із даною скаргою.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. дану скаргу просив задовольнити вказуючи, що існування арешту майна поза виконавчим провадженням, яке вже давно знищено порушує права ОСОБА_1 , крім того вказана постанова державного виконавця про накладення арешту на все майно боржника є протиправною, оскільки обов`язок ОСОБА_1 про погашення боргу перед АТ КБ «Глобус» не виник, а інтерес до стягнення коштів останній втратив та не вчиняв протягом тривалого часу жодних дій з примусового стягнення боргу. Незакінчене виконавче провадження не повинно було бути знищено, а про існування такого арешту ОСОБА_1 не знала, аж поки не почала оформляти свої права на спадщину. Оскільки встановлення походження арешту, наявності виконавчого провадження та його стан зайняло тривалий час, а про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізналася лише з листа Золотоніського ВДВС у Золотоніському району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12.09.2023р., який того ж дня отриманий представником ОСОБА_1 , адвокатом Прядкою В.М., то строк подання вказаної скарги не пропущено.

Від начальника Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Савіка О.О. надійшов лист, згідно якого останній розгляд скарги просив проводити за відсутності представника виконавчої служби, при прийняття рішення поклався на розсуд суду.

Представник АТ КБ «Глобус» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи та суть скарги був повідомлений належним чином, що стверджується відповідним повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Такий же припис закону закріплений і у ч.1 ст.14 ЦПК України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57,58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно) за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно) постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно), серед іншого визначено, що арешт з майна боржника може бути знято за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом лише у випадку незавершеного виконавчого провадження.

Таким чином, у випадку завершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий лише за рішенням суду.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все майно, належне ОСОБА_1 накладено обтяження у виді арешту, зокрема: - обтяження від 31.10.2014 року, здійснене на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер 44271157, видана 31.10.2014р. ВДВС Золотононіського МРУЮ.

Із змісту листа Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 12.09.2023р. №40867, вбачається, що внаслідок перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у провадженні відділу ДВС не перебуває виконавче провадження № 44271157 де стороною виконавчого провадження є ОСОБА_1 .. У відділі у 2014р. на виконанні перебувало зазначене виконавче провадження, під час виконання якого державним виконавцем відповідно до ст.,ст. 52, 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. винесено постанову про арешт майна боржника. Після проведення виконавчих дій та в строки визначені ст. 30 Закону, 24.12.2014р. державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Надати копію про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, та копію постанови виконавчого документа стягувачу неможливо, оскільки виконавче провадження знищено.

Таким чином склалася ситуація коли арешт на майно боржника, відповідно до норм чинного на час повернення виконавчого листа стягувачу законодавства можливо зняти тільки за умови закінчення виконавчого провадження, або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт усього майна ОСОБА_1 продовжує існувати, а виконавче провадження знищено за правилами, які стосуються завершених виконавчих проваджень.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що арешт на нерухоме майно, до складу якого ввійшли житловий будинок, квартира, земельна ділянка відповідача, накладено без урахування співмірності сумі стягнення за виконавчими документами, відсутності доказів здійснення іншого виконавчого провадження за вищезазначеними рішеннями суду, а також знищення виконавчого провадження, у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також тривалості такого арешту за відсутності відкритого виконавчого провадження, що порушує права заявника, як сторони виконавчого провадження, а також спливу строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом «Про виконавче провадження».

Особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

При цьому застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З огляду на те, що лист №40867 від 12.09.2023р. в якому відділ державної виконавчої служби про відсутність підстав для зняття арешту, отримано 12.09.2023р., а тому з 12.09.2023р. розпочався десятиденний строк на подання даної скарги, встановлений ст. 449 ЦПК України, який закінчується 21.09.2023р., а скарга подана 18.09.2023р., тобто з дотриманням строків визначених ст. 449 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.13, 81, 450, 451, 452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Золотоніського МРУЮ №44271157 від 31.10.2014р. про накладення арешту на все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання до Черкаського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Л.В. Середа