137/1377/20

У Х В А Л А

31.10.2023 смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Жовмір Д.О., про відвід судді у цивільній справі 137/1377/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», про стягнення страхових виплат,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Літинського районного суду Вінницької області Гопкіна П.В. перебуває справа за вказаним позовом судове засідання у якій було призначено на 11 год 00 хв 31.10.2023.

30.10.2023 до початку судового засідання представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Жовмір Д.О. надіслала через систему «електронний суд» заяву про відвід головуючого у справі судді Гопкіна П.В., яка зареєстрована в канцелярії суду та передана судді 31.10.2023.

Відвід мотивувала тим,що: Літинським районним судом під головуванням судді Гопкіна П.В. позовну заяву було залишено без руху з формальних підстав, її копія не направлялась жодному з позивачів для усунення недоліків, а в подальшому ухвалою Літинського районного суду від 28.07.2023 року позовна заява повернута; суд першої інстанції, отримавши позовні заяви на новий розгляд, вказані обставини не врахував, застосувавши надто суворе тлумачення процесуальної норми; після скасування ухвали Літинського районного суду від 28.07.2023 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, 03.10.2023 року суддею Гопкіним П.В. відкривається провадження у справі за позовом адвоката Леськова В.С. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 217-219).

Суд, дослідивши доводи заяви про відвід, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід судді, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України, Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Так, у відповідності до абз. 2 ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, за наявності яких, у відповідності до ч. 2 ст. 39 ЦПК України, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Вирішуючи питання про відвід, вважаю, що жодних доказів, які б підтверджували наведені в заяві доводи представника позивача, на які остання посилається, як на правову підставу для відводу головуючого по справі судді Гопкіна П.В. відсутні, наведені аргументи носять характер припущень та суб`єктивних переконань заявника. До того ж твердження спростовуються наступним чином чином.

Зокрема, відповідно до супровідного листа (а.с. 72) та рекомендованих повідомлень, довідки про доставку електронного листа та довідки із сайту сервісу «ukrposta.ua» (а.с. 73, 75-79) спростовується твердження про те, що ухвала про залишення без руху від 10.07.2023 не була нікому надіслана.

Також у своїй заяві представник позивача зазначає про те, що суд першої інстанції, отримавши позовні заяви на новий розгляд, вказані обставини не врахував, застосувавши надто суворе тлумачення процесуальної норми. Для спростування цього ствердження, важливо зауважити, що 16.06.2023 Вінницьким апеляційним судом (а.с. 61-68) були зроблені відповідні висновки, зокрема, стосовно необхідності розгляду ряду обставин, які мають значення для вирішення цивільних позовів. Саме ці обставини були вказані в ухвалі про залишення без руху від 10.07.2023 з метою уточнення всіх деталей справи та уникнення можливого чергового перегляду справи в апеляційному порядку.

Твердження про те, що після скасування ухвали Літинського районного суду від 28.07.2023 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, 03.10.2023 року суддею Гопкіним П.В. відкривається провадження у справі за позовом адвоката Леськова В.С. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спростовується тим, що відповідно до ухвали від 03.10.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», про стягнення страхових виплат. При винесенні вказаної ухвали зазначено та враховано обставини справи, які передували винесенню ухвали (а.с. 182).

Також важливо врахувати обставину, що адвокату Жовмір Д.О., було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи 05.10.2023 (а.с. 183), в той час, як її довірителька, згідно її клопотанням (а.с. 190-191), отримала повістку та ухвалу про відкриття провадження в електронному вигляді 09.10.2023 (а.с. 193, 194), і заява про відвід була надіслана безпосередньо перед судовим засіданням.

Таким чином вбачається, що суттю відводу адвоката Жовмір Д.О. є непогодження із судовим рішенням (ухвалами про залишення без руху та повернення позовної заяви). Втім у ст. 36 ЦПК України, відсутня така підстава для задоволення відводу як «непогодження із судовим рішенням».

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Проте представником позивачки ОСОБА_1 при зверненні із заявою зроблено суб`єктивний висновок без зазначення будь-яких доказів, як того вимагає міжнародна практика, а тому твердження в цій частині не може братись до уваги.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії) (De Cubber v.Belgium), від 26 жовтня 1984 року, у п.26 зазначено, що «Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Оскільки адвокатом Жовмір Д.О. при зверненні із заявою про відвід головуючого судді будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості суду та неможливості прийняття об`єктивного рішення по справі в ході судового розгляду не встановлено та заявницею не надано, наведені у заяві про відвід аргументи спростовуються матеріалами справи, суд приходить до висновку, що підстави для відводу передбачені ч.1 ст. 36 ЦПК України відсутні, а заява ОСОБА_4 про відвід є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36,39, 40, 258-260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Жовмір Д.О., про відвід судді Гопкіна П.В. у справі № 137/1377/20, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:П. В. Гопкін