18 жовтня 2023 року м. Київ
судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Червинської М. Є. на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 567/6/22 (провадження № 61-2683св23)
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на заочне рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19 травня 2022 року, додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року.
Заочним рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 19 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року стягнуто з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ТОВ «Західна агровиробнича компанія» заочне рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19 травня 2022 року залишено без змін.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року залишено без змін.
22 лютого 2022 року ТОВ «Західна агровиробнича компанія» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Касаційну скаргу мотивувало тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Суди попередніх інстанцій встановили факт непідписання позивачем оспорюваного правочину лише на підставі тверджень позивача про його неукладення та ненадання відповідачем доказів на їх спростування. Суди не врахували висновки Верховного Суду про те, що сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Матеріали справи містять докази того, що між позивачем та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» існують орендні правовідносини, на що суди також не звернули уваги.
Постановою від 18 жовтня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» залишив без задоволення.
Заочне рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19 травня 2022 року, додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року залишив без змін.
Не можу погодитися з постановою колегії суддів з таких мотивів.
Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є повернення належної йому на праві власності земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень щодо неї з посиланням на те, що договір оренди землі з відповідачем він не підписував, а, отже, цей договір є неукладеним.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що договір оренди землі позивач не укладав і не підписував, а тому заявлені ним вимоги є обґрунтованими. При цьому, суди виходили лише з тверджень самого позивача про неукладення ним вказаного правочину.
Установлення факту непідписання договору як правило можливе за допомогою відповідної судово-почеркознавчої експертизи.
У змагальному процесі обов`язки мають як сторони, так і суд, який зобов`язаний забезпечити змагальність процесу.
Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Отже, призначення експертизи можливе з власної ініціативи суду, що відрізняє новий ЦПК України від ЦПК України у редакції до 15 грудня 2017 року.
Лише у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).
Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 18 січня 2023 року у справі № 601/2139/21, провадження № 61-9158св22; від 24 травня 2023 року у справі № 567/792/22, провадження № 61-431св23.
Проте суди, по суті, визнали наведений у статті 190 ЦПК України факт взагалі без призначення судової почеркознавчої експертизи.
ТОВ «Західна агровиробнича компанія», оскаржуючи заочне рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, посилалось на наявність у нього оригіналу укладеного з позивачем договору оренди землі від 16 листопада 2017 року, а його копію надало суду, яка долучена до матеріалів справи.
Згідно з частини першої статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а в окремих випадках - електронній формі разом з оригіналом документів, необхідних для реєстраційних дій, що вказує на те, що для державної реєстрації права оренди державному реєстратору було подано оригінал договору оренди, який перевірений державним реєстратором.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Суди на порушення статей 12, 89, 263 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, не з`ясували належно фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, встановили факт непідписання договору оренди позивачем без ухилення від подання експертам необхідних матеріалів відповідачем, що не узгоджується з положеннями статті 109 ЦПК України.
Погодившись із висновком суду першої інстанції про неукладеність договору оренди через заперечення позивача щодо справжності його підпису у ньому, апеляційний суд, у свою чергу, на порушення норм процесуального права не надав оцінки доводам відповідача про фактичне виконання договору оренди від 16 листопада 2017 року, зокрема щодо отримання позивачем орендної плати за користування його земельною ділянкою, а також долученим до апеляційної скарги розрахунковим відомостям про отримання позивачем орендної плати.
У постанові від 26 жовтня 2022 року (справа № 227/3760/19-ц, провадження № 14-79цс21) Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що у разі, якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
В справі наявні докази, які надані відповідачем, щодо отримання позивачем орендної плати за використання належної йому земельної ділянки, апеляційний суд, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про доведеність неукладення договору оренди внаслідок того, що він не підписаний орендодавцем, не врахував, що якщо договір оренди виконувався сторонами, його кваліфікація як неукладеного виключається. При цьому будь-які висновки щодо неприйняття таких доказів, які залучені до матеріалів справи, постанова апеляційного суду не містить.
Вважаю, що колегії суддів належало прийняти постанову про скасування оскаржених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Суддя М. Є. Червинська