Справа №
19 жовтня 2023 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
за участі секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики,
ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника адвоката Павлюк І.А звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 1 позики від 21 січня 2023 року у розмірі 3 000 дол. США. Просить суд також стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі, що складаються із судового збору у розмірі 1097,06 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 січня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 1. Згідно умов даного договору ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США. Факт передачі коштів підтверджується розпискою про отримання коштів від 21.01.2023 року. Пунктом 3 Договору позики було передбачено, що ОСОБА_2 зобов?язувалася повернути позику у строк до 21.06.2023 року. Однак, свої зобов?язання позичальник не виконала, грошові кошти не повернула.
Ухвалою суду від 05.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В судове засідання позивач не з`явився, його представником подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала.
Відповідно до вимог ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Ухвала суду від 05.09.2023 року разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, були направлені на адресу відповідача, за якою остання згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрована, повернулися до суду відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

Також 18.10.2023 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 19.10.2023 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другоїстатті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 січня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 1.

Згідно умов даного договору ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США.

Факт передачі коштів підтверджується розпискою про отримання коштів від 21.01.2023 року.

Пунктом 3 Договору позики було передбачено, що ОСОБА_2 зобов?язувалася повернути позику у строк до 21.06.2023 року.

У визначені строки борг за договорами позики від 21.01.2023 р. відповідач не повернула. Доказів зворотнього суду не подано.

03.06.2023 року на адресу ОСОБА_3 було направлено вимогу про повернення грошових коштів, копія якої міститься в матеріалах справи. Однак вказана вимога залишена без реагування.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час.

Враховучи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов"язань утворився борг у відповідача перед позивачем.

Згідно правової позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мала в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що складено відповідний договір позики, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 000 дол. США.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 1097,06 грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп., суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме: договором про надання правничої (правової) допомоги від 26.06.2023 року; платіжними інструкціями від 27.06.2023 року та від 31.08.2023 року.Розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката становить 5 000,00 грн. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21 січня 2023 року у розмірі 3000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1097,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5 000, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене та підписане 19.10.2023 р.

Суддя Н.Г. Кучина