КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9812/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року позивач МТСБУ звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму відшкодування завданих збитків у порядку регресу у розмірі 138 418, 35 грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 15 березня 2021 року у м. Києві по проспекту Оболонському (будинок №21-Б) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Mercedes Benz» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) за кермом якого був ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам «Mercedes Benz» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) і «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) завдано механічні пошкодження, а власникам автомобілів - матеріальні збитки.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнана судом винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до неї адімінстративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Вказував, що водій пошкодженого автомобіля «Mercedes Benz» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 повідомив 18 квітня 2021 року позивача про дорожньо-транспортну пригоду та у подальшому власник ОСОБА_5 звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. Вартість матеріального збитку, завданого власнику «Mercedes Benz» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 склала 8 695 грн. 55 коп. МТСБУ здійснило виплату потерпілому у розмірі 8 132, 37 грн. Також позивач поніс додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 230, 00 грн.

Водій пошкодженого автомобіля «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 також повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та звернулася із заявою про отримання відшкодування шкоди. Їй було виплачено 101 249, 38 грн. Додаткові витрати позивача на збір документів та визначення розміру шкоди становили

1 403 грн.

Водій пошкодженого автомобіля «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) ОСОБА_4 повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою про отримання відшкодування шкоди у розмірі 25 200 грн. Додаткові витрати позивача на збір документів та визначення розміру шкоди становили 1 403 грн. Отже, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 138 418, 35 грн.

Заперечуючи проти доводів позовної заяви, ОСОБА_1 подала відзив, в якому зазначала, що витрати МТСБУ відносно «Mercedes Benz» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) вона відшкодувала 27 травня 2021 року - за півроку до подачі позовної заяви, тобто, на переконання позивача, неправомірно та безпідставно збільшивши розмір позовних вимог за рахунок додаткового (повторного) стягнення 9 362, 37 грн.

Вимоги позивача про відшкодування завданих йому збитків у порядку регресу у розмірі фактично понесених витрат, відносно інших двох транспортних засобів, то їх правомірність не доведена належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, оскільки звіт №59/М/2021 від 07 квітня 2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та звіт №57/М/2021 від 07 квітня 2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ), виконані оцінювачем ОСОБА_6 , який не є атестованим судовим експертом та не є особою, яка наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку, а тому не є висновками відповідної судової автотоварознавчої експертизи. Обстеження пошкоджень транспортних засобів проведено без участі відповідача чи його уповноваженого представника та без попередження оцінювача про відповідну кримінальну відповідальність, передбачену ст.384 КК України.

Із зазначених звітів вбачається середня ринкова вартість «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) до його пошкодження становила 659 564, 09 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 116252,26 грн, що складає 17,63 % вартості неушкодженого автомобіля, та середня ринкова вартість «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) до його пошкодження становила 120 822, 76 грн, а вартість відновлювального ремонту - 30 763, 34 грн, що складає 25,46 % вартості неушкодженого автомобіля.

Згідно характеристик транспортних засобів вказані у Звітах їх середня ринкова вартість є значно та необґрунтовано завищена, а з доданих оцінювачем фото пошкоджень обох транспортних засобів, така вартість пошкоджень є також завищеною та сумнівною, адже з фото не вбачається, щоб такі пошкодження складали 5 та 4 частину вартості транспортних засобів (відповідно), оскільки значна частина автомобіля зовні та його внутрішні вузли і агрегати залишилися неушкодженими. Позивачем не надані докази вартості проведених відновлювальних ремонтів, не надані докази вартості фактично витрачених матеріалів і проведених робіт, не додано Акти наданих послуг (виконаних робіт) на вказані у Звітах обсяги відновлювальних ремонтів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 125 019, 98 грн та судовий збір 2 050, 26 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про чатскове скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у відповідній частині нового про відмову позивачу у стягненні з відповідача страхового відшкодування.

Cкарга обґрунтована тим, що судом відмовлено у призначенні судової автотоварознавчої експертизи за клопотанням відповідача від 01.08.2022 року, що унеможливило доведення обставин, що мають значення для справи. Крім того, позивач не заперечував щодо даного клопотання. Більше того, ухвала про відмову у призначенні експертизи, датована 30.03.2023 року, (тобто через сім місяців після подання клопотання), і в цей же день ухвалено рішення, яким задоволено вимогу позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 125019 грн. 98коп,, яке базувалось на неналежних, недостатніх, недостовірних та недопустимих доказах, а саме - Звітах, які, в свою чергу, базувались на помилкових розрахунках, які не були та не можуть бути підтверджені документально. Таким чином, вважає, що відповідача позбавлено права на логічне оскарження ухвали про відмову у призначені експертизи.

Судом проігноровано невиконання позивачем ухвали суду від 27.10.2022 року щодо витребування у позивача доказів на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: НОМЕР_5, а саме: Митної декларації, квитанцій щодо сплати митних платежів, а також інших платежів, які враховують вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу. Таким чином, в основу позовної заяви позивач поклав здійснені ним відшкодування на підставі Звітів (про неналежність яких було зазначено вище), які ще й до того базуються на помилкових розрахунках, які не були та не можуть бути підтверджені документально, що, в свою чергу, було покладено судом в основу задоволення позовних вимог позивача.

Також зазначає, що судом проігноровано клопотання відповідача від 21.11.2022 року про притягнення позивача до відповідальності за невиконання ухвали суду щодо витребування доказів на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: НОМЕР_5.

Судом ухвалено рішення з порушенням вимог п.2 ч.3 ст. та п.п.2, 3, 6 ч.4 ст.265 ЦПК України, оскільки в описовій частині не зазначено про клопотання відповідача від 21.11.2022 року про притягнення позивача до відповідальності за невиконання ухвали суду щодо витребування у позивача доказів на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: НОМЕР_5.

В мотивувальній частині рішення судом не зазначено про мотиви відхилення доказів відповідача відносно неналежності, недостатності, недостовірності та недопустимості Звітів (як доказів), які ще й базувались на помилкових розрахунках, які не були та не можуть бути підтверджені документально. Не надано мотивованої оцінки кожному аргументу, наведеному відповідачем, і щодо неналежності Звітів, наданих позивачем, і щодо обстеження пошкоджень транспортних засобів без участі відповідача, і щодо непопередження оцінювача про відповідну кримінальну відповідальність, передбачену ст.384 КК України; і щодо ненадання доказів вартості проведених відновлювальних ремонтів, та фактично витрачених матеріалів і проведених робіт, і щодо ненадання Актів наданих послуг (виконаних робіт) на вказані у Звітах обсяги відновлювальних ремонтів, і щодо вимоги відповідача надання саме Звітів автотоварознавчих досліджень.

Також не зазначено про мотиви незастосування норм права, на які посилався відповідач, зокрема: щодо абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України, за яким «розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі»,

Щодо порушення позивачем вимог ч.1 та ч.3 ст.179 ЦПК України через ненадання позивачем пояснення, міркування і аргументи щодо всіх наведених відповідачем у відзиві заперечень щодо нездійснення виклику відповідача, який мав би бути обов`язковим згідно з п.5.2. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Вважає, що судом проігнорована судова практика, на яку посилався як позивач, так і відповідач, а саме, позивач посилається на позицію Верховного Суду України у Листі «Судова Практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.2011 року, яким роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Проте, позивачем всупереч вказаної позиції Верховного Суду України не надано ні висновок автотоварознавчої експертизи, ні документи станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Також не надані жодні докази вартості проведених відновлювальних ремонтів, докази вартості фактично витрачених матеріалів і проведених робіт, та Акти наданих послуг (виконаних робіт) на вказані у Звітах обсяги відновлювальних ремонтів.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання, в якому просить витребувати у позивача докази на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: НОМЕР_5, а саме. Митну декларацію по вказаному транспортному засобу, та квитанції щодо сплати митних платежів, а також інших платежів, які враховують вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу.

Вказує, що оскільки Печерським районним судом м. Києва було проігноровано невиконання позивачем ухвали суду від 27.10.2022 року щодо витребування у позивача доказів на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: НОМЕР_5, а саме: Митної декларації, квитанцій щодо сплати митних платежів, а також інших платежів, які враховують вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу, а також було проігноровано клопотання відповідача від 21.11.2022 року про притягнення позивача до відповідальності за невиконання ухвали суду щодо витребування у позивача доказів на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: НОМЕР_5, - що в свою чергу, позбавило повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та винесення законного судового рішення.

Зазначає, що зазначена у Звіті № 59/М/2021 віл 07.04.2021 року «Вартість КТЗ на дату ДТП» у розмірі 659 564,09 грн є безпідставно удвічі завищеною, а тому всі подальші розрахунки є помилковими, неналежними, недостовірними, та недопустимими.

Також ОСОБА_1 подала клопотання про призначення експертизи, в якому зазначає, що оскільки Печерським районним судом м. Києва було відмовлено у призначенні судової автотоварознавчої експертизи за клопотанням відповідача від 01.08.2022 року, що унеможливило доведення обставин, що мають значення для справи, та оскільки позивач не заперечував щодо даного клопотання, та з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та винесення законного судового рішення необхідним є призначення судової автотоварознавчої експертизи, у зв`язку з наступним.

Додані до позовної заяви Звіт №59/М/2021 від 07.04.2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту AUDI Q5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, та Звіт № 57/М/2021 від 06.04.2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту DAIHATSU TREVIS, реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, не є висновком відповідної судової автотоварознавчої експертизи.

Звіти виконані ОСОБА_7 , - який не є атестованим судовим експертом та не с особою, яка наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку.

Звіти виконані Оцінювачем, який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямком 1 - «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», тоді як встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, не є «оціночними процедурами» та не відповідає поняттю «оцінка майна», передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не входить у компетенцію оцінювачів, зокрема за спеціалізацією: «Оцінка колісних транспортних засобів», оскільки встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, відноситься до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців, які атестовані за спеціальністю 12.2 - «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу».

Зокрема, Звіт № 59/М/2021 від 07.04.2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту AUDI Q5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , базувався на помилкових розрахунках, які не були та не можуть бути підтверджені документально.

Позивач МТСБУ подав до Київського апеляційцного суду додаткові пояснення, в яких просить залишити оскаржуване рівшення без змін, а апеляційну скаргу без задоовлення.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а тому позов підлягає задоволенню з присудженням стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 125 019, 98 грн, вирахувавши з суми фактично понесених витрат МСТБУ вже сплачену 27 травня 2021 року відповідачем суму у розмірі 9 362, 37 грн і додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 4 036 грн.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 15 березня 2021 року о 18:14 год., ОСОБА_1 по проспекту Оболонському, будинок №21-Б у м. Києві, керуючи власним автомобілем «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), рухаючись заднім ходом, не впевнилась у безпечності маневру та скоїла наїзд на припарковані автомобілі: «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), що належить ОСОБА_3 , «Mercedes Benz» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) (водій ОСОБА_2 ), «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) (водій ОСОБА_4 ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року у справі №756/4697/21, яка набрала законної сили 25 квітня 2021 року, водій транспортного засобу «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , порушивши п.10.9 ПДР, вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, проти відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечувала. Визнано винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Встановлено, що 14 травня 2021 року МТСБУ виплатило власнику транспортного засобу «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) (справа № 74990) ОСОБА_3 суму відшкодування 101 249, 38 грн.

17 травня 2021 року МТСБУ виплатило власнику транспортного засобу «Mercedes Benz» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) (справа № 75514) ОСОБА_5 суму у розмірі 8 132, 37 грн.

18 травня 2021 року МТСБУ виплатило власнику транспортного засобу «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) (справа № 74960) ОСОБА_4 25 000, 60 грн.

Крім того, МТСБУ понесло додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди: у справі № 74990 - 1 403 грн, № 74960 - 1 403 грн, № 75514 - 1 230 грн, а всього - 4 036 грн.

Встановлено, що 27 травня 2021 року ОСОБА_1 сплатила суму у розмірі 9 362, 37 грн в якості відшкодування витрат МТСБУ на виплати регламентних виплат, що також не заперечується позивачем.

Згідно з положеннями частини першої ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором, майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП.

Згідно з ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням, диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, засобом, механізмом, іншим, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов підлягав до задоволення з присудженням стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 125 019, 98 грн, вирахувавши з суми фактично понесених витрат МСТБУ вже сплачену 27 травня 2021 року відповідачем суму у розмірі 9 362, 37 грн і додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 4 036 грн.

Пунктом 40.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає право МТСБУ залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, в порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Витрати за послуги суб`єкта оціночної діяльності не належать до страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому, позов в частині стягнення з відповідача суми витрат за послуги суб`єкта оціночної діяльності (суми витрат на збір документів, як визначено у позовній заяві) у розмірі 4 036 грн, до задоволення не підлягав.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов вірного висновку, що позов підлягав до задоволення частково.

Щодо клопотання про витребування доказів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала до Печерського районного суду м. Києва клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати у позивача докази на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: НОМЕР_5, а саме Митну декларацію по вказаному транспортному засобу, та квитанції щодо сплати митних платежів, а також інших платежів, які враховують вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу.

Встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року вказане клопотання задоволено та витребувано у МТСБУ вказані докази.

На виконання вимог ухвали 08 листопада 2022 року ОСОБА_8 - представник МТСБУ подала заяву, в якій зазначає, що позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України не є власником транспортного засобу «Audi 05», реєстраційний номер НОМЕР_3 та не вправі користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем на вчинення будь-яких дій щодо транспортного засобу, а отже немає жодних документів, які б підтверджували продаж, оформлення митних декларацій та інших платежів щодо даного транспортного засобу.

Виходячи з наведеного, оскільки позивач на виконання вимог ухвали надав суду інформацію про відсутність у нього документів, які просить витребувати відповідачка, то у апеляційного суду відсутні підстави для задоволення клопотання про витребування доказів.

Щодо клопотання про призначення експертизи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Клопотання про призначення експертизи вже заявлялось ОСОБА_1 до суду першої інстанції, проте ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року було відмовлено у її призначенні з тих підстав, що жоден з власників, крім відповідача, транспортних засобів, які потрапили з вини останньої у дорожньо-транспортну пригоду не залучений до участі у справі, а потенційна можливість надати транспортні засоби «AUDI Q5» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), що належить ОСОБА_3 та «DAIHATSU» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ), належний ОСОБА_4 , для проведення автотоварознавчого дослідження знаходиться за межами об`єктивної компетенції позивача.

Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Відповідачем зазначається те, що звіти автотоварознавчих досліджень колісного транспортного засобу «Audi Q5» (державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ») та транспортного засобу «Daihatsu Trevis» з номерним знаком « НОМЕР_4 » не можуть бути належними доказами по справі.

Однак, з таким твердженням відповідача неможливо погодитися, оскільки Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Audi Q5» (державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ») від 07.04.2021 року та Звіт про визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Daihatsu Trevis» з номерним знаком « НОМЕР_4 » від 06.04.2021 року було проведено згідно вимог чинного законодавства, уповноваженою на це особою - оцінювачем ОСОБА_6 , який має вищу технічну освіту, свідоцтво про реєстрацію в ДРО Фондом державного майна України №8109 від 06.02.2013 року, сертифікат №987/18 суб`єкта оціночної діяльності від 18.12.2018 року, посвідчення підвищення кваліфікації оцінювача МФ №11360-ПК від 18.07.2019 року.

Відповідно до п.1.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково -дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно - криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Audi Q5» (державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ») від 07.04.2021 року та Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Daihatsu Trevis» (державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 » від 06.04.2021 року, є належними доказами щодо визначення вартості матеріального збитку.

В обґрунтуванні позовних вимог представником позивача до позовної заяви було надано Звіти автотоварознавчих досліджень, які містять акти огляду транспортних засобів, фото пошкоджених транспортних засобів, ремонтні калькуляції, що повністю підтверджують проведення огляду пошкоджених автомобілів, накази про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжні доручення про виплату страхового відшкодування.

Тому вартість матеріального збитку була визначена з дотриманням норм чинного законодавства та підтверджена належними доказами по справі.

Також, відповідно до п.5.2 Наказу №142/5/2092 від 24.11.2003 року «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

З цього можна зробити висновок, що виклик зацікавлених осіб на огляд пошкодженого транспортного засобу не є обов`язковим, а здійснюється у разі потреби, а тому посилання відповідача на істотні порушення є необгрунтованим та безпідставним.

Крім того, відповідно до звіту №59/М/2021 від 07.04.2021 року, що міститься в матеріалах справи, дослідження пошкодженого автомобіля проводилось методом вивчення документів реєстрації ТЗ, перевірки відповідності ідентифікаційних даних записам у представлених документах, проводився органолептичний огляд ТЗ, визначався його технічний стан, комплектність, проводились фотографування та розрахунки. Огляд проводився 05.04.2021 pоку в світлий час доби та в присутності власника (довіреної особи), інший учасник ДТП ОСОБА_9 була повідомлена, але на огляд не з`явилася.

27.10.2022 року Ухвалою Печерського районного суду міста Києва було задоволено клопотання Відповідача про витребування доказів, а саме надання доказів на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно Audi Q5, а саме, Митну декларацію по вказаному транспортному засобу, та квитанції щодо сплати митних платежів, а також інших платежів, які враховують вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу.

Так, представником позивача було подано заяву на виконання вимог Ухвали суду, відповідно до якої зазначено, що Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України не є власником транспортного засобу «Audi Q5» (державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ») та не вправі користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем на вчинення будь-яких дій щодо транспортного засобу, а тому немає жодних документів, які підтверджували продаж, оформлення митних декларацій та інших платежів щодо даного транспортного засобу.

Тому відсутні підстави притягнення позивача до відповідальності за невиконання Ухвали суду щодо витребування у позивача доказів.

Відповідно до ч. 2 ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Слід також наголосити, що свого часу Верховним Судом України у Листі «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.2011 року роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

З огляду на вищезазначене, наданий Звіт №59/М/2021 від 07.04.2021 року та Звіт №57/М/2021 від 06.04.2021 року (докази наявні в матеріалах справи) є належними доказами вартості відиовлювального ремонту транспортного засобу «Audi 05» з номерним знаком « НОМЕР_3 » та транспортного засобу «Daihatsu Trevis» з номерним знаком « НОМЕР_4 » та розміру фактичних збитків останніх.

Вказане твердження відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 25.07.2018 року по справі №922/4013/17 та від 06.07.2018 року по справі №924/675/17, відповідно до якої звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містять.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: