РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Литвиненко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. Одночасно вона є пенсіонером за віком. Її чоловік, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім сина, ОСОБА_2 позивач має двох доньок, які на жаль, не можуть її утримувати. Донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є пенсіонером за віком, тобто непрацездатна. Друга донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не працює, змоги надавати позивачу фінансову допомогу не має. Мати та батько позивача в силу свого віку померли. Зазначає, що вона потребує матеріальної допомоги, адже пенсії, яку вона отримує недостатньо для забезпечення елементарних побутових потреб, вона потребує регулярних оглядів лікаря-онколога, адже у 2007 році проходила курс лікування раку молочної залози (курс променевої терапії та хірургічне втручання). Син, ОСОБА_2 , обіймає дві посади, а саме посаду директора комерційного у Приватному підприємстві «ВІРІС» та посаду заступника комерційного директора у сфері збуту у Приватному підприємстві «ВЕТБІО». ОСОБА_2 отримує заробітну плату та має можливість піклуватися про позивача та утримувати її як непрацездатну матір. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі, у розмірі 5 000 гривень 00 коп., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Від відповідача надійшла заява про визнання позову. В заяві просить задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі, у розмірі 5 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких вона підтверджує обставини зазначені її матір`ю в позовній заяві. Також зазначає, що вона ОСОБА_3 дійсно є пенсіонером за віком, непрацезатною особою, тому не може утримувати свою матір.

Від третьої особи ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення в яких вона підтверджує обставини зазначені її матір`ю в позовній заяві. Також зазначає, що вона ОСОБА_4 не працює, тому не має змоги фінансово утримувати матір.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та відповідно до довідки Рівненської міжрайонної МСЕК, Серії МСЕ 121247 є інвалідом ІІ групи.

З огляду на надані суду докази єдиним джерелом доходу та засобом її існування є пенсія, інших джерел доходу немає.

Позивач в силу похилого віку часто хворіє та потребує лікування, оскільки в 2007 році вона проходила курс лікування молочної залози (курс променевої терапії та хірургічне втручання).

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 12.07.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є пенсіонером. Вид пенсії: за віком.

Згідно відомостей з Пенсійного фонду про застраховану особу, від 11.09.2023 р. у ОСОБА_4 за 2022-2023 роки відсутні доходи.

Згідно наказу №14 Приватного підприємства «ВІРІС» від 04.11.2013 року ОСОБА_2 прийнято на посаду менеджера з продажу з 04.11.2013 р.

Згідно наказу №14 Приватного підприємства «ВІРІС» від 30.06.2020 року ОСОБА_2 з 01.07.2020 року переведено на посаду комерційного директора.

Згідно наказу №28-к від 24.05.2022 р. ПП «ВЕТБІО» ОСОБА_2 призначено на посаду заступника комерційного директора у сфері збуту з 25.05.2022 р. за сумісництвом.

Згідно відомостей Пенсійного фонду про застраховану особу від 08.09.2023 р., ОСОБА_2 нарахована заробітна плата за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 у загальному розмірі 157200,00 грн.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц від Верховний Суд дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач, як мати ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків.

Отже, враховуючи вік та стан здоров`я позивача ОСОБА_1 в якої джерелом доходу є пенсія, а також те, що її повнолітній син є працездатним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000.00 грн. щомісячно, починаючи стягнення починаючи стягнення з дати подання позову і довічно.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень), щомісячно, починаючи стягнення з 15.09.2023 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Треті особи:

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

ОСОБА_4 місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Харечко С.П.