Провадження № 2-о/161/418/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючої судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

06.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з метою призначення їй пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та надала відповідні документами. Як наслідок, їй було призначено пенсію за віком проте без врахування трудового стажу за період навчання у закладі вищої освіти. Вказує, що причиною цьому стало написання у дипломі її дошлюбного прізвища « ОСОБА_2 ». Так, 26.04.1985 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у м. Санкт-Петербург, який у подальшому розірвано. Після розірвання шлюбу її прізвище залишилося « ОСОБА_4 », а свідоцтво про укладення даного шлюбу було втрачене. Відтак, заявник не має змоги підтвердити зміну власного прізвища зі « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим позбавлена можливості реалізувати своє законодавчо гарантоване право на пенсійне забезпечення, а саме проведенні перерахунку пенсії. Натомість, будь-які дипломатичні відносини між Україною та рф наразі припинені, що унеможливлює отримання необхідних документів та легалізації їх на території України. В позасудовому порядку дану обставину усунути неможливо. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , правовстановлюючого документа диплома серії НОМЕР_2 від 29.06.1985 року.

До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву, відповідно до якої він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з метою оформлення пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася до органу ПФУ із відповідною заявою, до якої нею було додано пакет документів та з-поміж іншого, диплом серії НОМЕР_3 , виданий 22.06.1985 року про закінчення Омського державного університету (період навчання з 1980 року по 1985 року).

Однак, вищевказаний документ не було враховано до загального трудового стажу заявниці, оскільки такий виданий на ім`я « ОСОБА_5 ».

Згідно бланку актового запису про укладення шлюбу № 6 від 26.04.1985 року, ОСОБА_5 у зв`язку із одруженням змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 ». Вказаний документ сформований на рос. мові.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що вищевказаний документ не був легалізованим на території України через розрив будь-яких дипломатичних відносин з рф, де такий було видано, а тому вона немає об`єктивної можливості підтвердити факт зміни свого прізвища зі « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 ». Вищевказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даними вимогами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , про що видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_4 .

Як уже зазначалося, 22.06.1985 року ОСОБА_5 за наслідками закінчення її навчання в період з 1980 року по 1985 року в Омському державному університеті їй було видано диплом серії НОМЕР_3 .

Із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 слідує, що остання з 01.09.1980 року по 22.06.1985 року навчалася в Омському державному університеті, де отримала диплом серії НОМЕР_3 .

Таким чином, суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_2 від 29.06.1985 року.

Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією свого права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити той факт, що диплом серії НОМЕР_3 , виданий 22.06.1985 року про закінчення Омського державного університету належить саме їй, попри вчинені нею вичерпні заходи для встановлення даного юридичного факту.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ГУ ПФУ у Волинській області, ГУ ПФУ в Запорізькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , правовстановлюючого документа - диплома серії НОМЕР_2 від 29 червня 1985 року.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, адреса: 43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, адреса: 69057, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б, .

Рішення у повному обсязі складено 30 жовтня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук