Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2785/23
Провадження № 2-др/711/122/23
ДОДАТКОВЕ ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
13 жовтня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Копаєвій Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 711/2785/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «НОВА ЯКІСТЬ» про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, та стягнення моральної шкоди, -
В провадженні суду перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, та стягнення моральної шкоди.
20.09.2023р. суд ухвалив рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 100 676,42 грн., а також судовий збір в розмірі 2441,49 грн.
28.09.2023р. на адресу суду надійшла заява позивачки про розподіл судових витрат, в якій заявлено вимогу про відшкодування їй витрат на правову допомогу в сумі 45 592 грн.
В судове засідання відповідачка не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Позивачка в судовому засіданні підтримала свої вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу та наполягала на їх задоволенні.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Оцінюючи розмір заявлених позивачкою вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У постанові від 19.11.2020р. у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».
У постанові від 28.09.2022р. у справі № 534/14/20 Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Позивачка просила компенсувати їй за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 45 592 грн. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.
За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Слід звернути увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/WestAllianceLimited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналіз змісту наданих стороною відповідача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати гонорару адвоката, який обчислений на підставі погодженої сторонами договору погодинної ставки роботи адвоката на рівні 1112 грн. за годину роботи з урахуванням того, що адвокатом витрачено 41 година робочого часу.
За змістом детального опису наданих адвокатом послуг вбачається, що відповідна правова допомога полягає у наступних діях:
- попереднє опрацювання матеріалів (ознайомлення з матеріалами справи), опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, консультація щодо збирання доказів та узгодження правової позиції 1 година;
- складання і подання позовної заяви з додатками 18 годин;
- складання і подання відповіді на відзив 6 годин;
- складання і подання процесуальних документів(клопотання, письмові пояснення, вступне слово, виступ у дебатах, заява про відшкодування судових витрат) 8 годин;
- участь представника в судових засіданнях 8 годин.
Разом з тим, суд звертає увагу, що для розгляду справи судом було призначено три судові засідання, з яких одне засідання відбулось без участі учасників справи (10.07.2023), а тривалість інших в сукупності складає менше 3 годин (29.06.2023р. з 15 год. 18 хв. до 15 год. 23 хв.; 20.09.2023р. з 10 год. 14 хв. до 12 год. 14 хв.). При цьому суд враховує, що участь в судових засіданнях включає в себе не тільки час, проведений адвокатом безпосередньо в судовому засіданні, а і час, необхідний для прибуття до суду для участі в судових засіданнях.
Необґрунтованою є і вимога щодо оплати послуг адвоката за складання і подання відповіді на відзив, вступного слова, виступ у дебатах, оскільки розгляд справи здійснювався в заочному порядку, а тому у складанні відповіді на відзив не було потреби, а складання вступного слова та виступу у дебатах в даному провадженні не є тими послугами, які є необхідними.
Також необґрунтованою є позиція про включення до витрат на правову допомогу складання заяви про відшкодування судових витрат після винесення судового рішення по справі, оскільки відкладення розгляду судом питання про відшкодування витрат позивача з оплати правової допомоги обумовлено процесуальною поведінкою сторони позивача.
Таким чином, враховуючи вищевикладені висновки, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, беручи до уваги умови договору про надання правової допомоги №Б/Н/23 від 13.02.2023р., обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд доходить висновку, що визначений позивачкою розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 45 592 грн. є завищеним, а витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими, співмірними та необхідними в контексті обставин цієї справи в аспекті критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду в суді, яка обмежується консультацією, складанням позовної заяви з додатками, участю у двох судових засіданнях).
За таких обставин, беручи до уваги зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивачки робіт, кількість судових засідань за участю представника позивачки, докази на підтвердження понесених витрат, значення справи для сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми 10 000 грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача.
Беручи до уваги, що позовні вимоги за наслідками розгляду справи були задоволені судом частково на загальну суму 100 676,42 грн., що складає 90,96% від ціни позову, то на підставі ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки суму коштів в розмірі 9096 грн. (10 000 грн. * 90,96%) в якості компенсації витрат на правову допомогу.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 711/2785/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «НОВА ЯКІСТЬ» про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Доповнити заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.09.2023 року у справі № 711/2785/23 таким абзацом.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКП НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) понесені нею судові витрати на правничу допомогу в сумі 9 096 грн.
Заяву про перегляд додаткового заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Повний текст додаткового рішення складений 18 жовтня 2023 року.
Головуючий: В.М. Скляренко