Провадження № 2-з/756/229/23
УХВАЛА

21 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Діденко Є.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», про стягнення компенсації за невикористані відпустки, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява, у якій позивачі просять стягнути на свою користь з відповідача: компенсацію за невикористану щорічну відпустку; компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати станом на 30.09.2023 року; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення суду по справі, а також стягнути моральну шкоду. У прохальній частині щодо кожного із позивачів зазначені різні суми, відповідно до розрахунків, всього на загальну суму 3 056 686,27 грн.

Ухвалою суду від 10.11.2023 р. відкрито загальне позовне провадження.

19.12.2023 р. до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить накласти арешт на рахунки відповідача в межах суми заборгованості із заробітної плати 1 355 497,20 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідач тривало та свідомо не виконував рішення про виплату заробітної плати позивачам. Так, у 2018 та 2019 роках відповідачем здійснювались платежі, не пов`язані із виплатою заборгованості, відповідач демонструє недобросовісну поведінку стосовно колишніх працівників, перебуває в стані реорганізації.

21.12.2023 р. до суду надійшли письмові заперечення від відповідача на заяву про забезпечення позову, у якій вказує, що відповідач перебуває в стані реорганізації шляхом перетворення, а тому побоювання позивачів про припинення відповідача є безпідставними. На виконанні Дніпровського районного ВДВС м. Києва знаходилась зведене виконавче провадження стосовно відповідача на суму 6 236 285,10 грн. В рамках виконавчого провадження накладався арешт на всі рахунки і майно підприємства. За 2019-2020 роки відповідачем виплачено заборгованості із заробітної плати на суму більше 2 500 000 грн. За 2020-2023 роки підприємством проведені послідовні дії по виплаті заборгованості, були закриті виконавчі провадження. Зазначає, що питання наявності заборгованості за невикористані дні відпусток стосовно позивачів не є безспірним. Водночас, накладення арешту на рахунки відповідача може призвести до неможливості здійснення діяльності та проведення інших обов`язкових виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» пленум Верховного Суду України звертає увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Таке обґрунтоване припущення може будуватись на доказах, аргументах, поведінці відповідача чи третіх осіб у співставленні з обставинами конкретної справи та предметом спору.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів чи переконливих аргументів, які би свідчили, що відповідач, як підприємство державної форми власності, може вчинити дії по відчуженню своїх активів, для того, щоб ухилитись від виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Випадки недобросовісної поведінки, на які посилається представник позивачів, стосуються 2018 та 2019 років, а тому за давністю не є актуальними для підтвердження ризиків утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі.

Сам лише факт наявності заборгованості із заробітної плати, навіть тривалої, не може підтверджувати недобросовісність відповідача. Крім того, як було зазначено представником позивачів, раніше існуюча заборгованість, була погашена.

Також, позивачем не доведено співмірності заявленого заходу забезпечення позову відносно надання можливості відповідачу здійснювати діяльність та виконувати інші грошові зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені підстави для забезпечення позову та реальна необхідність такого заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 247, 258, 259, 260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Є.В. Діденко