Справа №464/7014/23
пр № 2-н/464/2456/23
УХВАЛА

19 жовтня 2023 року суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парус Смарт» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

ОСББ «Парус Смарт» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 10 078,61 грн., 268,40 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, а також витрати, понесені на правничу допомогу, у розмірі 1 223 грн.

Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності визначені у §3 глави 2 ЦПК України. При цьому, загальні правила підсудності охоплюють усі види територіальної підсудності, а не лише підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача, передбачену ст. 27 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Із аналізу зазначених правових норм випливає, що правила виключної підсудності, які застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Як встановлено з заяви про видачу судового наказу, заявник просить суд стягнути заборгованість щодо оплати вартості наданих послуг обслуговування будинку та прибудинкової території, наданих щодо будинку АДРЕСА_1 .

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, що випливають з надання житлово-комунальних послуг та такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Таким чином, заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги необхідно пред`являти за місцем знаходження нерухомого майна, оскільки вимога виникла саме з приводу такого майна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Таким чином, оскільки заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 подано з порушенням правил підсудності, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 30, 163, 165, 259, 260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У видачі судового наказу за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парус Смарт» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 19.10.2023.

Суддя Дулебко Н.І.