Справа № 335/6219/23
Провадження № 2/314/895/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в особі судді Кіяшко В.О., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 335/6219/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню,

стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Тивоненка Д.Р., звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О., у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 26975 від 25.05.2021, виданий приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 963199209 від 15.10.2019 у сумі 12160,40 грн.; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у сумі 1080,19 грн., а також судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.06.2023 ОСОБА_1 помітила, що її банківська картка заблокована. У подальшому було встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. перебуває виконавче провадження № 67175877 від 19.10.2021, відкрите на підставі виконавчого напису № 26975 від 20.05.2021, який виданий приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 963199209 від 15.10.2019 у сумі 12160,40 грн.

Позивач зазначає, що виконавчий напис № 97660 від 20.11.2020, який виданий приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вчинений приватним нотаріусом із порушенням норм законодавства, чинного на момент вчинення такого напису, оскільки відповідач не направляв позивачу вимоги про усунення порушень за кредитним договором, а також жодних документів про вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на адресу позивача не надходило. Також, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості, про стягнення якої заявив відповідач, оскільки позивач не укладала жодних договорів ані з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ані з ТОВ «Фінансова Компані «Онлайн Фінанс», а також відсутні підтвердження про надання приватному нотаріус оригіналу кредитного договору.

У зв`язку із виконанням спірного виконавчого напису із карткового рахунку позивачки були утримані грошові кошти в сумі 1080,19 грн. в рамках виконавчого провадження № 67175877 від 19.10.2021, які на підставі ст. 1212 ЦПК України, підлягають поверненню позивачу, у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та витрати зі сплати судового збору. Справу просить розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду заперечення на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

07.07.2023 цивільна справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2023цивільну справу передано на розгляд до Вільнянського районного суду Запорізької області.

01.08.2023 справа надійшла до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 14.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін; витребувано копію належним чином завірених матеріалів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, який зберігається у приватного нотаріуса Грисюк О.В.; роз`яснено права та обов`язки сторін.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд

встановив

28.06.2023 ОСОБА_1 помітила, що її банківська картка заблокована. У подальшому було встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. перебуває виконавче провадження № 67175877 від 19.10.2021, відкрите на підставі виконавчого напису № 26975 від 20.05.2021, який виданий приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 963199209 від 15.10.2019 у сумі 12160,40 грн. У зв`язку із виконанням спірного виконавчого напису із карткового рахунку позивачки були утримані грошові кошти в сумі 1080,19 грн. в рамках виконавчого провадження № 67175877 від 19.10.2021.

Позивач зазначає, що ніяких правочинів із ані з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ані з ТОВ «Фінансова Компані «Онлайн Фінанс», вона не укладала.

Окрім того, на адресу позивача не надходило жодної вимоги-повідомлення від відповідача, або інших юридичних осіб, зазначених у виконавчому написі, про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу.

Крім того, позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а саме: виконавчий напис нотаріуса вчинено за наявності спору про розмір боргу та за відсутності документів, передбачених вищевказаними нормативно - правовими актами.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з положень статей 15, 16 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У зв`язку з чим позивач, який має намір визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню вважає, що в нього є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р., постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" було визнано незаконною та нечинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № 26975 від 20.05.2021, який вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О., відкрито виконавче провадження № 67175877 від 19.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 12160,40 грн.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вищезазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.10.2018 у справі № 61-10285св18, від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц.

Також, така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі №761/32388/13-ц.

Слід зазначити, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція висловлена у постанові ВП ВС України №645/1979/15-ц від 23.06.2020.

З наданих позивачем до суду письмових доказів вбачається, що відповідач, звертаючись до нотаріуса, не надав всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, окрім того відповідачем не було направлено на адресу позивача жодного листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань.

Крім того, ухвалою суду від 14.08.2023 витребувано копію належним чином завірених матеріалів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, які зберігаються у приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., проте станом на 17.10.2023 залишається не виконаною. Тобто, доказів того, що позивач повідомлялася про вимогу кредитора та документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача, на підставі яких було вчинено виконавчий напис на вимогу суду не надано.

Із викладених вище норм матеріального права слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною.

Недотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису викладених вище вимог чинного законодавства, що з урахуванням висновку Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц, є підставою для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що станом на момент виникнення спірних правовідносин Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17.

Оскільки відповідачем не доведена безспірність суми боргу на момент вчинення виконавчого напису та враховуючи наявні порушення процедури вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження правомірність вчинення виконавчого напису № 26975.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що за встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст.1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» грошових коштів у розмірі 1080,19 грн., що стягнуті з ОСОБА_1 на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, відпали, а відтак, такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих грошових коштів також є обґрунтованими, і на користь позивача слід стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» грошові кошти у сумі 1080,19 грн.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», на користь позивача її витрати по сплаті судового збору за подання позову в електронному вигляді у розмірі 858,88 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно акту наданих послуг та їх переліку зазначено, що витрати позивача на правову допомогу становлять 12000 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 28/06 від 28.06.2023, укладений між ОСОБА_1 та АБ «Данила Тивоненка «Пріорітет», в особі керуючого Тивоненка Д.Р., перелік та вартість послуг за договором від 30.06.2023, акт № 1 надання послуг до Договору № 28/06 від 28.06.2023, у якому зазначено перелік та ціну наданих послуг.

Згідно акту № 1 надання послуг до Договору № 28/06 від 28.06.2023, у якому зазначено перелік та ціну наданих послуг, адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріорітет» надано Новіковій О.О. такі послуги:

-консультації клієнта з приводу вирішення справи у судовому порядку сума витрат 2000 грн., витрачений час 3 год.;

-складання позовної заяви сума витрат 3000 грн., витрачений час 5 год.;

-складання адвокатського запиту до приватного виконавця сума витрат 1000 грн., витрачений час 1 год.;

-ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - сума витрат 1000 грн., витрачений час 2 год.;

-складання клопотання про витребування доказів - сума витрат 1000 грн., витрачений час 2 год.;

-підготовка до подачі позову через «Електронний суд» - сума витрат 2000 грн., витрачений час 3 год.;

-представництво інтересів клієнта у суді сума витрат 2000 грн., у одному судовому засіданні.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази не у повному обсязі доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу.

У акті зазначено, що адвокатом Тивоненком Д.Р. надавались клієнту ОСОБА_1 послуги, які полягають у ознайомленні адвоката з матеріалами виконавчого провадження, а також у складанні клопотання про витребування доказів, однак доказів на підтвердження виконання адвокатом цих послуг, суду не надано, оскільки в матеріалах позовної заяви відсутні докази, які б підтверджували, що адвокат Тивоненко Д.Р. ознайомлювався із матеріалами виконавчого провадження, також у матеріалах справи відсутні клопотання адвоката про витребування доказів, що свідчить про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу за надання послуг, які полягають у ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, складанні клопотання про витребування доказів є безпідставними, як такі, що не підтверджуються матеріалами справи.

Також, на переконання суду не підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу за надання послуги, яка полягає у складанні адвокатського запиту до приватного виконавця, оскільки згідно позовної заяви позивач самостійно забезпечила адвокату доступ до виконавчого провадження, а відтак вказаний запит складений адвокатом безпідставно.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу за надання послуги, яка полягає у підготовці до подачі позову через «Електронний суд», то суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки на переконання суду ця послуга є складовою послуги, яка полягає у складанні позовної заяви, на яку адвокат згідно акту витратив 5 годин.

Щодо виконання послуг адвокатом у виді представництва позивача у судовому засіданні, суд зазначає, що ухвалою судді від 14.08.2023 постановлено розгляд вказаної справи проводити без повідомлення (виклику) сторін, тобто без проведення судового засідання за участю сторін, що свідчить про безпідставність заявленої суми вартості цієї послуги.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03 жовтня 2019 року та постанові Верховного Суду у справі №280/2635/20 від 21.01.2021 року стосовно того, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., які є документально підтвердженими, а в іншій частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід залишити без задоволення, оскільки надання інших послуг позивачем та адвокатом не доведено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 13, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 50, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 26975 вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 20 травня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 963199209 від 15.10.2019 у сумі 12160,40 грн.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (адреса: 02094, м. Київ, вул. Верховної Ради, буд. 34, оф. 511, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 858 (вісімсот пятдесят вісім) гривень 88 копійок.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (адреса: 02094, м. Київ, вул. Верховної Ради, буд. 34, оф. 511, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять) гривень 00 копійок.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (адреса: 02094, м. Київ, вул. Верховної Ради, буд. 34, оф. 511, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 1080 (одна тисяча вісімдесят) гривень 19 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 17.10.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», адреса: 02094, м. Київ, вул. Верховної Ради, буд. 34, оф. 511, .

Третя особа: приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович: 69035, місто Запоріжжя, вулиця Сталеварів, 17, 84.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

17.10.2023