Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник за довіреністю акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Ляр Д.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Позивач, Банк) метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 15.09.2017 року.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ ПРИВАТБАНК) на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК").

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ ПРИВАТБАНК, що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Виконання Відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (виписка по рахунку та розрахунок заборгованості додаються до позовної заяви).

Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, окрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК . країни).

Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карт, яка додається до позову.

Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту: запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.63. Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 25.04.2023 року має заборгованість - 42967,55 грн., з яких 36258,75 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 36258,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.09.2017 року у розмірі 42967,55 грн. станом на 25.04.2023 р. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року провадження у справі відкрито та ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 26.07.2023 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву.

07.08.2023 року представником позивача за довіреністю Мухаммадом Сафіром через систему Електронний суд подано до суду відзив на позовну заяву разом з доказами його направлення позивачу. У відзиві позивач просить суд відмовити у задоволені вимог АТ КБ «Приватбанк» до нього у повному обсязі в зв`язку з невірним розрахунком заборгованості, відсутністю доказів оформлення кредиту, необґрунтованістю вимоги та спливом строків позовної давності з наступних підстав. Позивач повністю заперечує стосовно встановлення будь-яких кредитних відносин з АТ КБ ПриватБанк згідно анкети № б/н від 15.09.2017 року та існування будь-якої заборгованості. Згідно довідки про зміну умов кредитування, з дати отримання картки 15.09.2017 будь яких кредитних лімітів відповідачу встановлено не було, картка була оформлена як дебетова для використання особистих коштів, а не кредитних. Дата відкриття карткового рахунку, зауважує відповідач, саме карткового а не кредитного, це дата 15.09.2017 року ліміт складає 0,00 грн. З дати відкриття він користувався лише особистими коштами, що можливо прослідкувати по виписці по рахунку. 26.01.2018 року банк в односторонньому порядку без його згоди збільшує ліміт на суму 25000 грн. 30.01.2018 року через чотири дні після збільшення ліміту на картковому рахунку, коли він дізнався про його встановлення, ним було ініційовано його зменшення до 0,00 грн, даним лімітом він не користувався і не мав бажання користуватися, так як картковий рахунок оформлявся для використання саме власних коштів. Після 30.01.2018 як видно з довідки про зміну умов кредитування та виписки по рахунку більше кредитний ліміт встановлений не був. Як вбачається з виписки по рахунку, що надав АТ КБ ПриватБанк банк з 15.12.2019 року позивач почав проводити списання в мінус по картковому рахунку, що не має кредитного ліміту, списання проводяться лише з одним призначенням «Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ, хоча раніше даних операцій не відбувалося, ні з кредитних, ні з особистих коштів.

Загальна сума списань з 15.12.2019 року по 15.11.2020 року склала 36372,26 грн, всього 27 операцій, дані операції він не здійснював, походження йому не відоме, дозволу на списання він не надавав, про їх існування він не знав до моменту ознайомлення з позовною заявою, так як знаходиться за межами території України з 10.01.2018 року (докази є в матеріалах справи). Доступу до Приват24 він не має, так як його номер телефону, що зареєстрований в АТ КБ ПриватБанк після виїзду за межі України через деякий час був анульований.

Вважає дані списання незаконними, будь-які договори та дозволи відсутні. Також після даних списань банк почав нараховувати відсотки за користування кредитними коштами по картковому рахунку без кредитного ліміту, що не підлягають нарахуванню, та як наслідок списанню з рахунку.

Загальна сума даних нарахувань (списань) склала 7805,39 гривень в період з 01.02.2020 по 01.10.2020 рік, банк в позовній заяві та розрахунку вказує заборгованість за відсотками 6708,80 грн, що є неправильним. Тобто заборгованість, що банк вказує в позовній заяві за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.09.2017 року у розмірі 42967,55 гривень станом на 25.04.2023 фактично складаються з самовільних списань в несанкціонований мінус операцій з призначенням «Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ» 36372,26 грн та відсотків від цих списань в розмірі 7805,39 гривень, ним особисто жодних операцій не проводилося, жодних кредитів по даному картковому рахунку не встановлювалося.

Наявний у матеріалах справи розрахунок позивача зовсім не співпадає з первинними документами, та в розрахунку немає посилань на конкретні операції з виписки.

Позивач обґрунтовує право вимоги стосовно нарахувань відсотків тим, що відповідач підписав анкету-заяву про надання банківських послуг від 15.09.2017, але в даному документі не зазначено обов`язку позичальника по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, Анкеті-заяві зазначені лише анкетні та персональні дані, будь яких відміток про видачу кредиту чи встановлення кредитного ліміту там немає. З доводів банку у справі слідує, що він обґрунтовує своє право на нарахування відсотків положеннями Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Однак у матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи анкету-заяву про одержання картки від 15.09.2017, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків у визначених позивачем порядку та розмірі. Роздруківка із веб-сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові ВСУ від 11.03.2015 (провадження № 6- 16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідач просить врахувати суд, що банк систематично змінює зміст Умов та Тарифів надання послуг, отже вести мову про те, що з 2017 року (коли сторони у справі уклали Анкету) до 2023 року (коли позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості) зміст кредитного договору був незмінним підстав немає.

Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які позивач хибно стверджує, що відповідач ознайомлений при укладанні договору та підписанні анкети-заяви про надання банківських послуг від 15.09.2017 року в матеріалах даної справи, не підписані відповідачем, тому це не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами справи шляхом підписання анкети заяви, оскільки протилежні висновки суперечили б вищенаведеним вимогам ч.ч.1, 2 ст.207, ст.1055 ЦК України про письмову форму кредитного договору.

Відповідач зазначає, що при підписанні анкети від 15.09.2017 він не ознайомлювався з будь-якими документами додатково, більше того при підписанні анкети він не оформлював жодного кредитного договору та не мав наміру оформляти кредитну картку, рахунок потрібен був для особистого користування.

Згідно розрахунку заборгованості, що надана позивачем, колонка Прострочені вимоги (накопичувальним пiдсумком) ПриватБанк довідався про порушення свого права починаючи 01.04.2020, та з цього часу міг заявити позов до суду про стягнення заборгованості. Просить суд почати відлік строку позовної давності саме з 01.04.2020 року. З 01.04.2020 року жодного поповнення він особисто не здійснював, було два надходження від третіх осіб (сума 410,00 грн та 800,00 грн), що були винні йому кошти, коли купували у нього товар (взуття) раніше.

Відповідач зазначив, також що поніс судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. в суді першої інстанції (ознайомлення адвоката з матеріалами справи, ознайомлення з судовою практикою, підготовка позиції, відзиву, підготовка заперечень, клопотань).

До відзиву відповідачем долучено квитанцію № 201212 від 07.08.2023 року, яка свідчить про отримання відзиву позивачем через систему Електронний суд 07.08.2023 року.

25.08.2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яку направлено засобами поштового зв`язку 22.08.2023 року до Черкаського районного суду Черкаської області. У відзиві позивач не просить поновити строк для подачі відповіді на відзив. Таким чином, суд вважає, що стороною позивача пропущено визначений ухвалою суду від 26.07.2023 року строк у три дні для подачі відповіді на відзив, та не приймає вказану відповідь на відзив до уваги.

11.10.2023 року після направлення судом 06.10.2023 року за клопотанням представника відповідача відповіді на відзив позивача та документів, які надійшли на виконання ухвали суду про витребування доказів у електронному вигляді, представником відповідача через систему Електронний суд подано заперечення на відповідь на відзив, в якому він просить не приймати відповідь на відзив, оскільки її подано позивачем з порушенням процесуальних строків. Також зазначає, що твердження позивача про те, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт є хибним, так як виписка не містить даної інформації. Відповідачу жодних кредитних лімітів встановлено не було. При підписанні анкети від 15.09.2017 відповідач не ознайомлювався з будь-якими документами додатково, більше того при підписанні анкети він не оформлював жодного кредитного договору та не мав наміру оформляти кредитну картку, рахунок потрібен був для особистого користування. По третє, стосовно послуг за сервісом Миттєва розстрочка позивач зазначає, що відповідач скористався послугою Миттєва розстрочка згідно Умов та Правил надання банківських послуг. З доводів банку у справі слідує, що він обґрунтовує своє право на списання платежів положеннями Умов та правил надання банківських послуг. У ПриватБанку жодних кредитних угод, в тому числі Миттєвої розстрочки відповідачем не оформлялось.

У відповіді на ухвалу суду від 08 серпня 2023 року про витребування доказів, жодних доказів, які б пояснили дані списання не надано, а повторно надано виписку по рахунку, яка не пояснює суті операцій, не надано доказів, що пояснюють підстави для списання грошових коштів з рахунку без кредитного ліміту, кредитних договорів, а наведені припущення, що відповідачу була підключена послуга миттєвої розстрочки, при цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів оформлення та розрахунків по даній послузі теж немає в матеріалах справи.

Якщо звернути увагу на виписку, то 15.08.2019 р, та 21.08.2019 р. будь які операції по картковому рахунку відповідача відсутні, так як і відсутні будь- які перенесення заборгованості.Доводи банка в цій частині зовсім не зрозумілі та не доведені.

Списання у розмірі 36372,26 грн з 15.12.2019 року по 15.11.2020 року по картковому рахунку № НОМЕР_1 з призначенням платежу "Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ" є незаконними, будь-які договори та дозволи відсутні. З наведених підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, які є достатніми для розгляду позовної заяви та прийняття рішення по суті.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.09.2017 року Махмудом Ваджідом підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Як вбачається із вищевказаної Анкети-заяви, остання містить анкетні дані ОСОБА_1 , підпис ОСОБА_1 та датована 15.09.2017 року. У Анкеті-заяві вказано, що підписанням цієї анкети-заяви він відповідно до ст.634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ Приватбанк, які розміщено на офіційному сайті банку у мережі інтернет за адресою privatbank.ua та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджується зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в умовах та правилах та з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє його про внесені зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердження його погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язується ознайомитись самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.

Інших відомостей, Анкета-заява не містить.

Рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк».

До позовної заяви, крім Анкети-заяви, АТ КБ «ПриватБанк» додав Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , Довідку про видані картки; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Універсальна, 55 днів пільгового періоду, Універсальна CONTRACT, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви, розрахунок заборгованості; виписку за договором № б/н за період з 15.09.2017 року по 15.11.2020 року на ім`я відповідача; копію паспорту відповідача.

Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, відповідач отримав кредитну картку Універсальна Gold, № НОМЕР_1 від 15.09.2017 року, зі строком дії до 06/21.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 встановлено, що 15.09.2017 року на картку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт -0.00, 26.01.2018 року кредитний ліміт збільшено до 25000,00 грн. та 30.01.2018 року кредитний ліміт зменшено до 0.00.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.09.2017 року, укладеного між ПАТ Приватбанк та ОСОБА_2 станом на 25.04.2023 року заборгованість становить 42967,55 грн., з них заборгованість за тілом кредиту - 36258,75 грн., заборгованість за простроченими відсотками 6708,80 грн.

З виписки за договором № б/н за період з 15.09.2017 року по 15.11.2020 року на ім`я відповідача, яку долучено позивачем до позовної заяви вбачається, що 15.09.2017 року на картку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт 0,00 та до 26.01.2018 року відповідач здійснює операції з даною карткою шляхом поповнення її власними коштами з інших своїх карток НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , шляхом здійснення витрат власних коштів, зняття та поповнення готівкою шляхом використання власних коштів. 26.01.2018 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 25000,00 грн. На момент збільшення кредитного ліміту баланс картки становив 0,85 грн. власних коштів. 30.01.2023 року відбулось зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн. На момент зменшення кредитного ліміту баланс картки становив 0,85 грн. власних коштів.

З 30.01.2018 року по 24.09.2018 року баланс картки жодного разу не становив - та кредитний ліміт не збільшувався, відповідач здійснював операції за карткою шляхом поповнення її власними коштами з інших своїх карток НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 шляхом здійснення витрат власних коштів, зняття та поповнення готівкою шляхом використання власних коштів та баланс картки станом на 24.09.2018 року становив 0,00 грн.

29.05.2019 року з картки відбулось погашення у сумі 1609,92 грн. щомісячного платежу за сервісом Оплата частинами за покурку в МР в ТСО м. Дніпро та баланс картки стає (- 1609,92 грн.). 30.05.2019 року через додаток Приват 24 ОСОБА_3 поповнено картку відповідача на суму 1609,92 грн. Баланс картки стає 0,00 грн.

Починаючи з 15.12.2019 року з картки відповідача відбуваються списання коштів, а саме: 15.12.19 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1601,60 грн.; 15.12.19 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88; 21.12.19 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 402,48 ; 22.12.19 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 3091,05; 29.12.19 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1609,92; 15.01.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1601,60 ; 15.01.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88; 21.01.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 402,48; 22.01.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 3091,05; 29.01.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1609,92; 15.02.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1601,60;15.02.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88; 21.02.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 402,48; 15.03.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1601,60 ; 15.03.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88 ; 21.03.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 402,48; 15.04.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88 ; 21.04.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 402,48; 15.05.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88; 21.05.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 402,48 ; 15.06.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88; 21.06.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 402,48; 15.07.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88 ; 15.08.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88; 15.09.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88;15.10.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88; 15.11.20 Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ 1478,88.

Загальна сума списань з 15.12.2019 року по 15.11.2020 року склала 36372,26 грн, всього 27 операцій.

Усі інші списання з картки становили відсотки за використання кредитного ліміту.

З 30.05.2019 року по 15.11.2020 року на картку надходили кошти 23.01.2020 року у сумі 410,00 грн. зарахування переказу на картку, 20.02.2020 року 800,00 грн. переказ від ОСОБА_4 та 0,10 грн. погашення обов`язкового платежу з картки НОМЕР_7 .

За клопотанням представника відповідача 08.08.2023 року ухвалою суду від позивача витребувано оригінали платіжних інструкцій по 27 операціям, що оформлені згідно постанови НБУ № 163 від 29.07.2022 Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг по сумам списань в розмірі 36372,26 грн з 15.12.2019 року по 15.11.2020 року по картковому рахунку № НОМЕР_1 з призначенням платежу "Перевод с карты, ПЕРЕВОД СРЕДСТВ", який відкрито на ім`я ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

У відповідь на ухвалу суду від 08.08.2023 року позивачем надано виписку за договором б/н за період з 22.09.2017 року по 15.11.2020 року, яка є аналогічною тій, яку приєднано до позовної заяви, однак на відміну від виписки наявної у справі, вона не містить даних про встановлення чи зміну кредитного ліміту. До наданої виписки позивачем долучено супровідний лист від 25.09.2023 р. № 8055800-ВБ, в якому зазначено, що виписка з банківського рахунку це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затверджено наказом Мін`юсту від 12.04.2012 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Додатково позивачем повідомлено, що клієнтом була підключена послуга Миттєва розстрочка:

- 15.08.2019 13:43 на суму 18000 грн з обов`язковим платежем 1478,88 грн;

- 15.08.2019 15:36 на суму 10000 грн з обов`язковим платежем 1601,60 грн;

- 21.08.2019 10:12 на суму 3000 грн з обов`язковим платежем 402,48 грн;

- 29.03.2019 14:33 на суму 12000 грн з обов`язковим платежем 1609,92 грн;

- 22.03.2019 18:13 на суму 23040,00 грн з обов`язковим платежем 3091,05 грн.

Оскільки сервіс Миттєва розстрочка не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. Умовами договору не передбачено підписання договору у паперовому вигляді, а отже надати такий доказ до суду не вбачається можливим.

04.10.2023 року судом направлено позивачу лист з роз`ясненням того, що позивачем належним чином ухвалу суду від 08.08.2023 року про витребування доказів не виконано, оскільки з наданої позивачем виписки вбачається, що у ній відсутні дані про зазначені позивачем підключення послуг Миттєва розстрочка у вказані дати.

27.10.2023 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення щодо листа суду від 04.10.2023 року про належне виконання ухвали суду від 08.08.2023 року про витребування доказів, в яких позивач не погоджуючись з доводами відповідача у відзиві, просить задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Позивач вважає виписку по картковому рахунку належним та допустимим доказом у справі та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.

Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.

Відтак, у законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованість за простроченими відсотками.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У Анкеті-заяві від 15.09.2017, на яку посилається банк у позовній заяві, що підписана позичальником, відсутні відомості про строк дії картки та строк повернення кредиту (користування ним).

У наведеній заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про розмір відсотків, що нараховуються за користування кредитними коштами, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.09.2017 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Водночас, додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, як і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не містять підпису позичальника.

Відтак, суд констатує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеній у постанові у справі № 753/6301/18 (провадження № 61-15657св19) від 15 липня 2020 року.

Крім того, суд зауважує, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 6708,80 грн. не підлягають задоволенню.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, суд виходить з наступного.

За загальним правилом тіло кредиту це та сума коштів, яку позичальник отримав від банку. У цю суму не входять відсотки за кредитом, комісійні, пеня і штрафи через прострочення, витрати на оформлення паперів за кредитом, страховка тощо.

На відміну від кредитних договорів, за якими загальний розмір кредиту надається відразу (одноразово), в договорі про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку (за яким позичальник має можливість використовувати ліміт частинами з правом подальшого використання вільного залишку ліміту, а у разі повного повернення коштів до закінчення строку кредитування повторно отримати кредит (зняти кошти) або його частину в межах ліміту), розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені, а тому сукупна сума всієї заборгованості за тілом кредиту може включати в себе заборгованість за частиною кредиту, строк сплати якої не закінчився (поточне тіло кредиту), та/або заборгованість за частиною кредиту, яка не була повернута в обумовлений термін (прострочене тіло кредиту).

У відповідності до наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 36258,75 грн.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічну норму містив п. 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, що було чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що наявна в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту та повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

З наданої банком виписки за договором б/н від 20.09.2023 року по картковому рахунку № НОМЕР_1 , яку надано позивачем суду на виконання ухвали про витребування доказів за період з 22.09.2017 року по 15.11.2020 року на відміну від виписки по картковому рахунку, яку долучено до позовної заяви відсутні відомості про кредитний ліміт (його встановлення, зміну чи розмір), також відсутні дані, за допомогою яких суд міг би встановити, що відповідачем підключено послуги Миттєва розстрочка, які стали підставою у подальшому для списання коштів з карткового рахунку.

Судом встановлено, що на момент першого підключення послуги Миттєва розстрочка (як зазначає позивач у листі від 25.09.2023 р.) 22.03.2019 року згідно первинної виписки по рахунку, яку долучено позивачем до позовної заяви, кредитний ліміт становив 0,00 та не збільшувався.

Тобто, суд приходить до висновку, що позивач у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів надав суду виписку по картковому рахунку за виключенням відомостей про кредитний ліміт (його встановлення, зміну чи розмір) та відомостей про підключення послуг Миттєва розстрочка, з чого випливає, що позивачем надано виписку не у повному обсязі, а ту, яка сприяє задоволенню позовних вимог.

У зв`язку із цим, суд не може вважати належним та допустимим доказом виписки по картковому рахунку.

З вищевикладеного судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів, що встановлюють підстави для списання грошових коштів з рахунку без кредитного ліміту, в рахунок погашення заборгованості за послугою Миттєва розстрочка, а про те, що вказані кошти списувались позивачем з рахунку відповідача на підставі оформлених послуг Миттєва розстрочка суду повідомлено позивачем у супровідному листі до виписки, яку надано суду на виконання ухвали про витребування доказів.

Таким, чином позивачем не спростовано доводи відповідача про те, що списання коштів було безпідставним та яким чином відповідачу підключено послуги Миттєва розстрочка у той час, коли його кредитний ліміт становив 0,00.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що сторони погодили проведення вищевказаних банківських операцій та узгодили порядок і умови надання послуг «Миттєва розстрочка».

Таким чином, суд констатує, що тіло кредиту у розмірі 36258,75 грн. повністю виникло за рахунок списання сум на погашення заборгованості за послугами Миттєва розстрочка, тому наявність непогашеної чи взагалі існування заборгованості у відповідача позивачем не доведена.

Відтак, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом розміру заборгованості, оскільки не відображає реального руху коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 та отримання відповідачем суми кредитних коштів від банку з моменту підписання кредитного договору, нічим не підтверджується та його правильність перевірити неможливо.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є його обов`язком, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Дослідивши зміст наданого банком розрахунку заборгованості, враховуючи, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані; Анкета-заява не містить умов кредитування, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача на користь банку суми, заявленої як заборгованість за тілом кредиту, відсутні, а позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Щодо застосування строків позовної давності, про що просив представник відповідача у відзиві на позовну заяву, то суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

Оскільки у даному спорі відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

Щодо заявлених у відзиві на позовну заяву стороною відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., суд не вирішує питання про їх стягнення з позивача на користь відповідача, оскільки до початку розгляду справи по суті стороною відповідача не надано доказів понесення таких витрат.

Керуючись ст. 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю в позові акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: В. В. Морозов