Справа № 487/844/22
Провадження № 2-с/487/38/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 23.03.2022 у цивільній справі № 487/844/22 за заявою Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги теплопостачання

ВСТАНОВИВ :

16.10.2023 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить поновити пропущений строк на подання заяви про скасування судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 23.03.2022; скасувати судовий наказ, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 23.03.2022 року у цивільній справі № 487/844/22 за заявою Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги теплопостачання; вирішити питання про поворот виконання наказу в порядку, встановленому ст. 444 ЦПК України.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що Заводським районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 18389,78 грн. та судовий збір у розмірі 227,00 грн. Проте ОСОБА_1 не є власником або основним квартиронаймачем вказаної квартири, а тому жодних договорів про надання житлово-комунальних послуг із стягувачем не укладала та не підписувала. За адресою, вказаною вище, ОСОБА_1 лише зареєстрована та не проживає там з 2015 року, у зв`язку з чим не могла бути фактичним споживачем послуг з теплопостачання. У зв`язку з чим заявниця вважала неправомірним стягнення з неї заборгованості за спожиті послуги теплопостачання та просила скасувати судовий наказ.

Крім того ОСОБА_1 просила поновити їй пропущений строк на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу посилаючись на те, що копію судового наказу від 23.03.2022 вона не отримувала, а про його існування дізналася внаслідок з`ясування підстав арешту її карткового рахунку та всіх грошових коштів 11.10.2023. Тому вважає, що існують підстави для поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Суд, дослідивши подану заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи № 487/844/22, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування наказу подається в суд у письмовій формі. До заяви про скасування судового наказу додаються: клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого ч. 1 цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_1 копію судового наказу не отримувала, а про його існування дізналася лише 11.10.2023 від державного виконавця у зв`язку із з`ясуванням підстав накладення арешту на її картковий рахунок та грошові кошти, суд доходить до переконання, що існують усі підстави для поновлення заявниці пропущеного строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

Як встановлено у судовому засіданні 23.03.2022 за заявою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» Заводським районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 18389,78 грн. та судовий збір у розмірі 227,00 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2023 квартира АДРЕСА_2 перебуває у приватній власності ОСОБА_2 з 2007.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно він зобов`язаний здійснювати витрати на управління, утримання та збереження такого майна.

Згідно із ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість послуг за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій випливає з самого факту користування цими послугами.

Таким чином зазначена вище квартира за період стягнення боргу не перебувала у власності заявниці, а отже, стягнення з неї нарахованої заборгованості за спожиті послуги теплопостачання є неправомірним.

Відповідно до п. 13 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно із п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 171 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

З огляду на наведене, враховуючи, що спірна квартира за період стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання у власності ОСОБА_1 не перебувала, неможливість надання належної оцінки судом даним обставинам в межах наказного провадження, суд доходить до висновку про наявність між сторонами спору про право, який має вирішуватися в межах позовного провадження, а тому заява в частині скасування судового наказу підлягає задоволенню.

При цьому у задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу суд вважає за необхідне відмовити, оскільки заявницею в порядку, встановленому ст. 444 ЦПК України, до заяви не додано документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Керуючись ст. 171, 444 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Судовий наказ, виданий 23.03.2022, у цивільній справі № 487/844/22 (провадження 2-н/487/259/22) за заявою Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги теплопостачання скасувати.

У задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу відмовити.

Роз`яснити, що заявник (стягувач) має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Боброва