Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7909/21 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 76 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу № 274/7909/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середньомісячної заробітної плати за час відсторонення від роботи

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на додаткове рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Корбута В.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та просив: визнати незаконним та скасувати наказ від 08 грудня 2021 року №104/к/тм про відсторонення від роботи з 09 грудня 2021 року; стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за весь час незаконного відсторонення від роботи; вирішити питання судових витрат, стягнувши витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2022 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Бердичівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортних систем України» від 08 грудня 2021 року №104/к/тм про відсторонення від роботи ОСОБА_2 . Стягнуто з ТзОВ "Оператор ГТС України" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 09 грудня 2021 року по 11 лютого 2022 року в сумі 49 773,24 грн. (без врахування податків та інших передбачених законодавством України платежів).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 28.06.2023 рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2022 року змінено та викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення залишено без змін.

16.02.2022 від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 1 816,00 грн. (а. с. 80).

Додатковим рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат грошові кошти в розмірі 6 816,00 грн, з яких 1 816,00 грн судовий збір, сплачений за подання позовної заяви (а. с. 10 13), 5 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило його скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу подана із порушенням строків подання відповідних доказів. Подані представником позивача ордер, акт виконаних робіт, розрахунок та копія свідоцтва не підтверджують факт надання реальних адвокатських послуг позивачу, а надані адвокатом послуги не передбачені Договором. Крім того, позовна заява підписана самим позивачем ОСОБА_1 та у ній відсутнє посилання на представника його інтересів адвокатом Хоменко С. Наголошує на недостовірності та неналежності поданого Акту виконаних робіт. Вказує, що належним доказом понесених витрат є квитанція про оплату цих послуг. Разом із тим, адвокатом не було надано доказів перерахунку авансу в сумі 2 500 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Хоменко С.О. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, додаткове рішення залишити без змін. Зазначає, що Адвокатським бюро Сергія Хоменка була надана професійна правнича допомога ОСОБА_1 , її розмір та обгрунтованість підтверджується доданими до матеріалів справи доказами. Вказує, що суд першої інстанції фактично вже зменшив заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які були заявлені позивачем.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" адвокат Горбач А.М., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, на підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України дійшов висновку про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат у загальному розмірі 6 816,00 грн. з яких 1 816,00 грн. судовий збір, сплачений за подання позовної заяви (а.с.10-13), 5 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення застосовуються і до розгляду справ в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина восьма, дев`ята статті 139 ЦПК України).

Аналогічні положення містить частина шоста статті 137 ЦПК України, згідно з якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтувати наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №14-382цс19 та у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд у своїй постанові від 27.07.2022 по справі № 686/28627/18 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Із матеріалів справи вбачається, що між Адвокатським бюро Сергія Хоменка та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги від 10.12.2021 та додаток №1 до нього протокол погодження гонорару (том 1 а. с. 27, 28).

Із акту виконаних робіт від 26.01.2022 вбачається, що адвокатами Адвокатського бюро Сергія Хоменка Квітці І.В. була надана така професійна правнича допомога: аналіз документів, первина консультація, роз`яснення правової позиції загальною вартістю 3 000,00 грн., підготовка позовної заяви вартістю 5 000,00 грн., підготовка додаткових доказів, клопотання про долучення додаткових доказів вартістю 2 000,00 грн, всього 10 000 грн (том 1 а. с. 60).

Водночас, заперечуючи щодо стягнення витрат на правничу допомогу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» вказало, що визначений відповідачем розмір судових витрат на послуги адвоката є недоведеним.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання та оформлення позовної заяви, попередня консультація та узгодження позиції адвоката з клієнтом, складання клопотань ), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відповідних клопотань та значимості таких дій у справі, а також наявність заперечень відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу (т.1 а.с. 65-68) з огляду на необгрунтованість їх розміру (з урахуванням виконаної роботи), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове відшкодування суми витрат на правничу допомогу та обгрунтовано визначив суму таких витрат в розмірі 5 000 грн.

Визначаючи розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, місцевий суд обгрунтовано врахував, що на момент подання позову справа була типовою та мала незначну складність; орієнтовна ціна позову складала 15 216,00 грн., а фактична склала 49 773,24 грн.; зважаючи на те, що справа стосується поновлення права ОСОБА_1 на працю та на отримання заробітної плати, а тому від її вирішення залежала можливість забезпечення ним свого існування, справа має велику значимість для ОСОБА_1 , водночас публічний інтерес до справи був відсутній. Місцевий суд врахував, що адвокатами Бюро було здійснено аналіз документів, первину консультацію, складено позовну заяву, що, враховуючи типовість справи, не потребувало значної кількості часу; крім того розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, що виключало участь адвоката у судових засіданнях.

Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співмірними з виконаною роботою адвоката у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу спростовуються матеріалами справи.

Аргументанція представника ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо відсутності доказів отримання ОСОБА_1 правничої допомоги та складання ним особисто позовної заяви з огляду на відсутність у тексті позовної заяви будь-яких посилань на наявність адвоката спростовуються Договором про надання правничої допомоги від 10.12.2021, який був складений та підписаний за 11 днів до подання до суду позовної заяви. До того ж участь адвоката у розгляді справи в письмовому провадженні доводиться матеріалами справи. А підписання ордеру про надання правничої допомоги після відкриття провадження у справі не свідчить про відсутність чи ненадання юридичних послуг адвокатом Хоменком С. з моменту укладення договору про надання правничої допомоги.

Посилання ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо відсутності доказів оплати ОСОБА_1 наданих адвокатом послуг не заслуговують на увагу з огляду на роз`яснення Верховного Суду, викладені у постанові від 27.07.2022 по справі № 686/28627/18, яка наведена вище.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.10.2023.

Головуючий Судді