Справа № 279/3908/23
Провадження № 2/279/1159/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/3908/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 про виділення у натурі у власність частину житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що вони є власниками на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 11.06.2020 року, виданих приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С., являємось власниками (кожен окремо) 22/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_2 . В цілому будинок фактично розподілений на п`ять ізольованих квартир, з господарськими будівлями та визнано порядок їх користування. Ними, як співвласниками будинку фактично визначено порядок користування житлом, але наявність факту того, що житловий будинок є спільною частковою власністю, перешкоджає їм в повній мірі реалізувати своє право власності (отримати субсидію, розпоряджатись належною частиною будинку), оскільки для цього необхідна постійна згода інших співвласників.

Просять виділити їм в натурі 22/300 (двадцять дві трьохсотих) частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 44000,00 грн. (сорок чотири тисячі гривень), яка складає: коридор 1-1 площею 2,6 кв.м., коридор 1-1 площею 6,2 кв.м., кухню 1-2 площею 15,8 м.кв., кімнату 1-3 площею 11,2 м.кв., ганок «а-4», сарай «Б-2», що становить окремий ізольований об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 та визнати право власності на вказаний об`єкт.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачами, третьою особою не надано.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно достатті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється».

Судом встановлено, що 22/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складає квартиру АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності (по 22/300 кожному) позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі свідоцтв за №1869, №1871, №1870 про право на спадщину за законом, посвідченого 11.06.2020 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області.

Оскільки спірне майно належить на праві спільної часткової власності декілька співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивачів є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Позивачі пред`явили позовні вимоги саме про виділ належної кожному з них 22/300 частки в праві спільної часткової власності на жилий будинок за правилами статті 364 ЦК України між співвласниками відповідно до належних їм часток.

Позовних вимог про поділ будинку в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України не заявляли, тому суд відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) розглядає справу в межах заявлених вимог.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі №310/7011/17 (провадження №61-7153св20) зроблено висновок, що «спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності задоволенню не підлягає.

Оскільки позовні вимоги про виділ в натурі частки із спільної часткової власності задоволенню не підлягають, а вимоги про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності є похідними, а відтак також задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 про виділення у натурі у власність частину житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНКОПП НОМЕР_2 .

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНКОПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 . РНКОПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНКОПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_8 , РНКОПП НОМЕР_5 .

Третя особа - ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_9 , РНКОПП НОМЕР_6 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом