Провадження №2/521/351/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Бодрухіної К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи: ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «Консалт Солюшенс» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи: ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеним 30.01.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним.

Позов обґрунтований наступними обставинами.

03.09.2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» було укладено кредитний договір № ОД26/09/2008/840-К/65.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі від 05.04.2012 р. у справі №1522/4359/2012 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» заборгованість за кредитом в розмірі 146566, 66 доларів США, що за курсом НБУ складає 165477 доларів США 92 цента, що за курсом НБУ складає 1 321 258 гривень 45 копійок. Однак незважаючи на те, що рішення набрало законної сили, боржниками не виконується. Більш того, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє її колишній чоловік ОСОБА_5 , активно ухиляється від виконання рішення суду, зловживає своїми процесуальними правами та чинить опір стягувану у реалізації ним судового рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2020 р. у справі №1522/4359/2012 було замінено стягувача в виконавчих листах з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс».

ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на дану ухвалу, однак ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2020 р. апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

В подальшому, ТОВ «Консалт Солюшенс» подало до суду в рамках тієї ж справи заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Одразу після того, як було призначено розгляд даної заяви, ОСОБА_3 знову подає апеляційну скаргу на ту ж саму ухвалу від 18.06.2020 р., яка їй знову була повернута.

27.02.2017 р. ОСОБА_3 , від імені якої діяв представник за довіреністю ОСОБА_5 , уклала договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_1 , який, ймовірно, є родичем ОСОБА_5 .

06.03.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, в забезпечення якого було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

30.01.2018 р. вказану іпотеку було припинено і одразу відчужено вищезазначену квартиру третій особі.

Позивач вважає, що оскаржуваний договір був направлений виключно на шкоду кредитору з метою унеможливлення потенційного стягнення за рахунок продажу у виконавчому провадженні квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу від 30.01.2018 року, за яким було відчужено право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

27.03.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 беззаставним кредитним договором. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-05-000053-b.

24.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125.

За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 66 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року (копія - додаток № 3) до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором №ОД26/09/2008/840-К/65 від 03 вересня 2008 року, договору поруки № ОД26/09/2008/840-П/65 від 03 вересня 2020 року.

Позивач вважає, що укладаючи спірний договір, ОСОБА_3 , діючи умисно у змові з, ймовірно, родичем свого колишнього чоловіка та її представника ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , мала за ціль уникнути звернення стягнення на майно, а отже цей договір купівлі-продажу є фіктивним.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 28.09.2023 року подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, обґрунтоване зайнятістю в судовому засіданні в Кропивницькому апеляційному суді по іншій справі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси про відкриття провадження від 29 листопада 2021 року зазначено, що в процесі розгляду справ Малиновським районним судом м. Одеси застосовуються Правила організації ефективного цивільного судочинства, запровадженні радою суддів України від 28.02.2020 року, з текстом яких можна ознайомитись за посиланням https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/.

Відповідно до п.п. 1 п. 1.3 Правил, присутність учасника справи на іншому слуханні в іншій справі, що проводиться у цьому самому або іншому суді, в тому числі суді вищої інстанції, яке було призначено або заплановано після при-значення слухання у цій справі не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача вже подавались клопотання про відкладення розгляду справи, які були обґрунтовані аналогічними підставами (Т. 2 а.с. 24, 27, 42, 48).

Разом із цим, жодних доказів того, що судове засідання в Кропивницькому апеляційному суді по іншій справі було призначено або заплановано до призначення слухання в даній справі, не надано.

Таким чином, на думку суду, вказане клопотання є необґрунтованим, а вказані систематичні дії зі сторони відповідача свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами.

ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву не подавав.

ОСОБА_2 у відкрите підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив. 20 січня 2022 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала щодо задоволення позову, оскільки її довіритель є добросовісним набувачем. Крім того зазначала, що позивачем не доведено фіктивності угоди купівлі-продажу спірної квартири від 30.01.2018 року.

ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки не повідомила. 13 вересня 2023 року представник третьої особи подав до суду заяву із заперечення щодо позову. Зазначив, що заявлені вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому просив в їх задоволенні відмовити.

Розглянувши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» було укладено кредитний договір № ОД26/09/2008/840-К/65 (т.1 а.с. 31-35).

Заочним рішенням Приморського районним судом м. Одеси у справі від 05.04.2012 р. у справі №1522/4359/2012 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» заборгованість за кредитом в розмірі 146566, 66 доларів США, що за курсом НБУ складає 165477 доларів США 92 цента, що за курсом НБУ складає 1 321 258 гривень 45 копійок (т.1 а.с.36-37).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2015 р. у справі 2-о/522/188/15 встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 р. по 03.11.2014 р. (т.1 а.с. 44-45).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 р. (справа №1522/4359/2012). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2016 р. заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 р. прийнято до провадження.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеним 27.02.2017 р. між ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 за 1 089 047 грн., які продавець отримав повністю до підписання цього договору. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. за реєстровим №311. Крім того, з п.4 оскаржуваного договору купівлі-продажу представник продавця свідчить, що квартира, яка є предметом цього договору, на момент його укладання боргом за житлово-комунальні послуги не обтяжена, раніше нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не заставлена, в оренду та найом не здана, судового спору щодо неї немає, заборона та арешт на неї не накладено, під податковою заставою не перебуває, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесена, як юридична адреса не використовується, самовільних переобладнань немає, право користування квартирою малолітні та неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не мають, а також будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які в момент складання договору сторони договору не могли не знати, як у межах, так і за межами України на неї немає, протягом звітного 2017 року продавець не отримував доходу від продажу будь-якого об`єкта нерухомого майна, від покупця не приховано обставини, які мають істотне значення для цього договору (т.1 а.с. 38-39).

Встановлено, що 06.03.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір позики на суму 677980 грн., що еквівалентно 25000 дол. США, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. за реєстровим №335.

Згідно договору іпотеки від 06.03.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. за реєстровим №336, в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, посвідченим 06.03.2017 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. за реєстровим №335, в іпотеку ОСОБА_6 ОСОБА_1 передана квартира АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 58-65).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 р. в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 р. відмовлено.

30.01.2018 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. було посвідчено договір, зареєстрований в реєстрі за №116, про повний розрахунок, з якого вбачається, що ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 677980 грн. до підписання цього договору. Згідно п. 5 договору про повний розрахунок від 30.01.2018 р. договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. 06.03.2017 р. за реєстровим №336, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з виконанням зобов`язань за договором позики та за домовленістю сторін, припинив свою дію. Про зазначене також свідчить нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 від 30.01.2018 р. (т.1 а.с. 66,67).

Зазначені договори оскаржені не були.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2018 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А., зареєстрованого в реєстрі за №118, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив за 208653 грн. квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п.4 вказаного договору продавець свідчить, що квартира, яка є предметом цього договору, на момент його укладання боргом за житлово-комунальні послуги не обтяжена, раніше нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не заставлена, в оренду та найм не здана, судового спору щодо неї немає, заборона та арешт на неї не накладено, під податковою заставою не перебуває, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесена, як юридична адреса не використовується, самовільних переобладнань немає, право користування квартирою малолітні та неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не мають, а також будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які в момент складання договору сторони договору не могли не знати, як у межах, так і за межами України на неї немає, від покупця не приховано обставини, які мають істотне значення для цього договору. Згідно п.1 договору зазначена квартира належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. 27.02.2017 р., зареєстрованого в Реєстрі за №311; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2017 р., номер запису про право власності: 19213011, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. 27.02.2017 р., індексний номер витягу: 81309995, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000 (т.1 а.с.40-41).

27.03.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 беззаставним кредитним договором. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» (т.1 а.с.82-83).

24.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125 (т.1 а.с.87-90).

За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. (т.1 а.с. 87-90).

За змістом пункту 66 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року (копія - додаток № 3) до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором №ОД26/09/2008/840-К/65 від 03 вересня 2008 року, договору поруки № ОД26/09/2008/840-П/65 від 03 вересня 2020 року (т.1 а.с.84-86).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.06.2020 р. замінено стягувача в виконавчих листах з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс». ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на дану ухвалу, однак, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2020 р. апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

25.05.2021 р. до Приморського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «Консалт Солюшенс» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №1522/4359/2012).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2021 р. прийнято заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду (т.1 а.с.53).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.10.2021р. у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2020 р. у цивільній справі за заявою ТОВ «Консалт Салюшенс» про заміну сторони її правонаступником по цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (т.1 а.с. 55-57).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 р. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено в повному обсязі. Також в Єдиному державному реєстрі судових рішень є ухвала Апеляційного суду Одеської області від 12.09.2017 р., якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено; заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2012 року залишено без змін.

Наразі справа за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Приморського районного суду від 27 травня 2022 року рішення не прийнято.

Представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 не заперечується той факт, що ОСОБА_6 є його матір`ю, а ОСОБА_1 , відповідач по справі, є його братом.

Отже, відповідно до ст. 319 ЦК України ОСОБА_1 мав право як власник нерухомого майна на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Своїм правом щодо розпорядження скористувався.

Відповідно до п.10 договору купівлі-продажу сторони підтвердили, що цей договір не є фіктивним, удаваним і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки.

При підписанні договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. встановлювалась дієздатність сторін та належність ОСОБА_1 відчужуваної квартири.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 при укладенні оскарженого правочину діяв добросовісно та бажав набуття права власності на нерухоме майно, сплатив за нього грошові кошти, вина або будь-які протиправні дії з його боку при отриманні у власність та оформленні права власності на нерухоме майно відсутні. Відповідач ОСОБА_2 мав намір отримати у власність нерухоме майно, передбачав реальне настання правових наслідків, обумовлених правочином.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст.632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ст. 203 ЦК України для чинності правочину його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом, правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених ч.3 (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність їх внутрішній волі), ч.5 (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним).

Цивільним Кодексом передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності яких угода може бути визнана недійсною. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими в законі.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. При чому такі цілі можуть бути протизаконними, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року визначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Визнання договору недійсним у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

З аналізу викладених норм права, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року випливає, що позивач, який звернувся з вимогою про визнання правочинів фіктивними, має довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

При цьому, на думку суду, позивачем не доведено обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а саме щодо недійсності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири в розумінні ст. 234 ЦК України: що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили правочин без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися ним, та мали інші цілі, ніж ті, що передбачалися правочином; що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали свідомий намір невиконання зобов`язань договору, приховували свої справжні наміри та уклали договір з метою ухилення ОСОБА_3 виконання в майбутньому за його рахунок своїх грошових зобов`язань.

Позивачем також не надано до суду доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_3 після укладення договору купівлі-продажу квартири, тобто після 30.01.2018 року, продовжувала фактично володіти та користуватися нерухомим майном, яке було відчужено нею на підставі відповідного правочину.

Щодо тверджень позивача що ОСОБА_3 , відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно відповідачу ОСОБА_1 , уникала виконання судового рішення про стягнення з неї заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № ОД26/09/2008/840-К/65 від 03.09.2008 р., суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що при розгляді справи за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у суді першої інстанції клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 позивачем не заявлялося.

З метеріалів справи встановлено, що на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 р. було видано виконавчі листи, однак до теперішнього часу зазначені виконавчі листи до виконавчої служби спрямовані не були, а відтак виконавчою службою виконавче провадження відкрито не було та арешт на спірну квартиру не накладався.

Вже після укладення 30.01.2018 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири, 25.05.2021 р. ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить копія ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2021 р.

На думку суду, зазначені обставини спростовують посилання позивача на те, що укладаючи договори купівлі-продажу спірної квартири від 27.02.2017 року та від 30.01.2018 року ОСОБА_3 ухилялася від виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 року, яке було ухвалено п`ятьма та шістьма роками раніше вчинених правочинів.

Також суд зазначає, що період з 05.04.2012 року (дата ухвалення Приморським районним судом м. Одеси заочного рішення) до 30.01.2018 р. (укладення оскарженого договору купівлі-продажу), минуло майже шість років, і цей термін не можна вважати коротким проміжком часу, протягом якого ОСОБА_3 намагалася уникнути виконання грошових зобов`язань і цей проміжок часу є доказом недійсності вчиненого правочину.

Доказів, що на час розгляду справи відкрито виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 р., де стягувачем є ТОВ «Консалт Солюшенс», до суду не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 2.1. кредитного договору № ОД26/09/2008/840-К/65, укладеного 03.09.2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язання щодо погашення кредиту позичальник укладає з банком договір іпотеки на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2004, яка придбавалася за отримані кредитні кошти. Представником позивача не надано доказів та будь-яких пояснень щодо вирішення питання із іпотечним майном, чи здійснювалося звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо такі дії вчинялися - то яка сума буда отримана за рахунок реалізації іпотечного майна та яка остаточна сума зобов`язання після реалізації іпотечного майна.

Зазначене підтверджує те, що кредитор не здійснював будь-яких дій на здійснення свого права на стягнення заборгованості за кредитом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу квартири був укладений між відповідачами 30.01.2018 року, тобто майже через шість років після ухвалення заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 року, доводи позивача, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали фіктивний правочин з метою уникнення можливого звернення стягнення за борговими зобов`язаннями перед позивачем на це нерухоме майно, є припущеннями, та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.16, 234, 526, 536, 549, 611, 655, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи: ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Тополева