ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1429/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №702/331/22 Категорія: 302000000 Жежер Ю. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Матюхи В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської від 05 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Cлужба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області про виключення запису про батька з актового запису про народження дітей, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 04.11.2006 було укладено шлюб, який розірвано 26.10.2020.

У шлюбі у них народилась діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом із нею.

Під час спільного проживання відповідач не виявляв жодної ініціативи щодо участі у вихованні дітей, не цікавився їх життям. З донькою та сином він не бачиться, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

На даний час вона займається вихованням доньки та сина сама. Діти мають все необхідне для розвитку, проживають в хороших умовах, добре харчуються.

На сьогоднішній день, діти не знають батька та не мають до нього ніяких почуттів.

Южним міським судом Одеської області було видано виконавчий лист у справі № 519/897/20 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), щомісячно починаючи з 10.09.2020 у розмірі 1/3 заробітку. Даний виконавчий лист перебуває на виконанні в ДВС та станом на сьогоднішній день вищезазначений виконавчий лист не виконується, існує заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідач не виявляє жодної ініціативи щодо участі у вихованні доньки та сина, наданні матеріальної допомоги на їх утримання.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_5 та сина - ОСОБА_4

ОСОБА_2 02.08.2022 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дітей, звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Заявлена вимога мотивована тим, що 04.11.2006 він із ОСОБА_1 зареєстрували шлюб від якого мають двох дітей народився ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З початку 2011 року сімейні стосунки погіршились.

В липні 2020 року відповідачка заявила йому про те, що бажає розірвати стосунки. Також заявила, що батьком ОСОБА_8 є інший чоловік, з яким вона довгий час зустрічалась та планує одружитись. Обіцяла не подавати позову до суду про стягнення аліментів.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 26.10.2020 у справі № 519/896/20 шлюб між ним та ОСОБА_1 розірвано.

Коли ОСОБА_9 підріс, він помітив що він на нього зовсім не схожий. А тому він став сумніватись в тому, що він йому рідний батько. Коли він почав про це запитувати ОСОБА_1 , то вона заявила про те, що він не є батьком ОСОБА_9 .

У зв`язку з цим не вважає себе батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 також заявив, що від державного виконавця він дізнався про заборгованість із аліментів, в тому числі на ОСОБА_10 відповідно до заочного рішення Южного міського суду Одеської області від 02.12.2020 у справі № 519/897/20. Про розгляд даної справи судом він не знав, копію рішення не отримував. Про його існування дізнався від державного виконавця в липні 2022 року.

На підставі викладеного ОСОБА_2 , крім виключення запису про батька з актового запису про народження дітей, також просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах. Стягнути судові витрати.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05 липня 2023 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 задоволено.

Виключено запис про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Монастирище Черкаської області, як про батька з актового запису № 06, складеного 11.01.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключено запис про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Монастирище Черкаської області, як про батька з актового запису № 290, складеного 04.11.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від сплати заборгованості з аліментів за виконавчим листом Южного міського суду Одеської області від 14.01.2021 у справі №519/897/20.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 984,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з встановлених судом фактів, у зв`язку з ухиленням ОСОБА_1 від участі в проведенні судово - медичної, молекулярно - генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду від 20.10.2022 та ухвалою суду від 24.02.2023, для встановлення кровного споріднення між ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , роз`яснення сторонам про наслідки ухилення від участі в експертизі, враховуючи положення ст. 109 ЦПК України, відсутності клопотань сторін про проведення будь-яких інших експертиз задля можливості встановлення кровного споріднення між ОСОБА_2 та дітьми, суд визнав факт відсутності кровного споріднення дітей з їх батьком та прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині.

Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей, а тому суд вважав, що зустрічний позов в частині звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів також підлягає до задоволення.

Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного суду від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20, провадження № 61-19171св20.

Щодо первісних вимог ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо виховання, захисту їх інтересів та інших прав, можливе лише за наявності факту батьківства, в даному випадку кровної спорідненості з дітьми, а оскільки судом встановлено відсутність кровного споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та виключено записи про ОСОБА_2 як про батька з актових записів про народження дітей, у задоволенні первісного позову необхідно відмовити.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в яких посилаючись на те, що рішення суду є незаконними та необґрунтованими, просила його скасувати та ухвалити по суті спору нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, а зустрічний позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не виявляє жодної ініціативи щодо участі у вихованні доньки та сина, наданні матеріальної допомоги на їх утримання.

Вказує, що судом було задоволено позовні вимоги відповідача посилаючись на те, що нею не доставлено дітей до експерта для проведення судової експертизи.

Стверджує, що не змогла з`явитись із дітьми до ООБ СМЕ, оскільки дізнавшись від неї про необхідність проведення зазначеної експертизи, її старший син ОСОБА_9 влаштував істерику. Дитина категорично відмовляється зустрічатись з батьком. На всі її пояснення та прохання реагувала дуже агресивно. Вона намагалась захистити її дітей та не наражати на додаткові емоційні потрясіння, тому не змогла прибути до ООБ СМЕ.

Наголошує, що вона не ухилялася від проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення біологічного батьківства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони 04.11.2006 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 04.11.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві та який розірвано рішенням Южного міського суду Одеської області від 26.10.2020, яке набрало законної сили 26.11.2022 (а.с. 20, 22, 18, 72 том 1).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 11.01.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, в графі «батько» зазначено « ОСОБА_2 », в графі «мати» - « ОСОБА_6 », актовий запис № 06 (а.с. 8 том 1). Аналогічні відомості містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 6 від 06.07.2022 (а.с. 71 том 1).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_3 , виданого 04.11.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, в графі «батько» зазначено « ОСОБА_2 », в графі «мати» - « ОСОБА_6 », актовий запис № 290 (а.с. 9 том 1). Аналогічні відомості містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 31 від 06.07.2022 (а.с. 70 том 1).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 22.01.2021 Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивач за первісним позовом після повторної реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 21 т 1).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю, а ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання/перебування № 1349/09-03 - 1351/09-03, виданих 14.06.2022 виконавчим комітетом відділу надання адміністративних послуг Южненської міської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та їх матір ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 15 - 17 том 1).

Крім цього, вказане місце реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджено довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою головою ОСББ (а.с. 13 том 1).

Відповідно довідки № 19 про фактичне проживання особи, виданої 14.06.2022 органом самоорганізації населення «Комітету мікрорайону індивідуальної забудови м. Южного «Вікторія» ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з нею проживають: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14 том 1).

Згідно з рішенням Южного міського суду Одеської області від 02.12.2020 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_6 щомісячно, починаючи із 10.09.2020 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до повноліття ОСОБА_9 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а потім частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 74 том 1).

На виконання рішення Южного міського суду Одеської області від 02.12.2020 видано виконавчий лист (а.с. 19, 73 том 1).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим державним виконавцем Монастирищенського ВДВС, станом на 01.07.2022 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 70 023,46 грн. (а.с. 75 том 1).

Відповідно до пояснень, підписаних матір`ю ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_1 - ОСОБА_11 , співробітником ОСОБА_12 , сестрою ОСОБА_13 та чоловіком сестри ОСОБА_14 за останні два роки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодного разу не бачив своїх неповнолітніх дітей. Під час шлюбу з ОСОБА_3 так і після його розірвання ОСОБА_2 приділяв не достатньо уваги вихованню їх спільних дітей. Після розірвання шлюбу, він взагалі перестав з`являтись у їх житті. Протягом тривалого часу жодного з обов`язків покладених законом на батьків, ОСОБА_2 відносно своїх дітей не виконує. Він не проявляє батьківської турботи, не приймає участі у їх вихованні, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ними, не цікавиться їх успішністю у школі, не відвідує батьківських зборів, не вітає з днем народження та іншими святами, не надає грошової допомоги на утримання дітей, аліменти за рішенням суду не сплачує. Мати - ОСОБА_15 виховує дітей самостійно, ніколи не перешкоджала їх зустрічам з батьком, але після розірвання шлюбу ОСОБА_2 припинив виходити на зв`язок та спілкуватись з дітьми. Будь які спроби зв`язку з ним не надали жодних результатів (а.с. 33 том 1).

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_16 , який є власником житлового будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується: свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_5 , виданого 28.05.1981 виконкомом Южненської селищної ради Одеської області; договором дарування садибного (індивідуального) житлового будинку від 17.12.2019 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193383813 від 17.12.2019 (а.с. 23, 34 - 39 том 1).

ОСОБА_1 на підтвердження виконання своїх обов`язків щодо виховання, розвитку та утримання дітей надала: виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характеристику ОСОБА_5 , виданої 22.06.2022 комунальним закладом загальної середньої освіти № 1 Южненської міської ради Одеського району Одеської області, характеристику ОСОБА_4 , виданої 10.06.2022 комунальним закладом загальної середньої освіти № 1 Южненської міської ради Одеського району Одеської області, характеристику на ОСОБА_1 , видану головою фонду комунального майна Южненської міської ради Одеського району Одеської області; довідку про доходи ОСОБА_1 за період із 01.01.2021 - 31.12.2021, довідку про доходи ОСОБА_1 за період із 01.01.2022 - 31.05.2022, довідку № 440/14-05-31, виданої 13.06.2022 виконавчим комітетом Южненської міської ради Одеського району Одеської області (а.с. 25 - 32 том 1).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 № 863/23-05-03 від 05.08.2022 представниками служби у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеські області обстежені умови проживання дітей за фактичною адресою мешкання матері: АДРЕСА_5 (акт обстеження умов проживання від 01.08.2022). Відповідно до акту обстеження діти мешкають у двоповерховому будинку з матір`ю - ОСОБА_1 , бабусею - ОСОБА_17 , дідусем - ОСОБА_16 . У помешканні створені належні житлово-побутові умови для розвитку і виховання дітей. Відносини в родині дружні, атмосфера доброзичлива.

Вихованням, утриманням та лікуванням дітей займається мати, яка створили всі необхідні умови для нормального, гармонійного та всебічного розвитку дітей, бере активну участь в їх житті, займається розвитком дітей, як особистостей. Мати приділяє належну увагу вихованню дітей.

Враховуючи те, що батько, ОСОБА_2 , повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей (згідно розрахунку заборгованості Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість по аліментам становить 70 023,46 грн.), заяви батька від 02.08.2022 № 344/23-25, ст. 150 Сімейного кодексу України: відносин із дітьми не підтримує, вихованням дітей не займається, не цікавиться здоров`ям, а також не приймає участі у розвитку дітей, як особистостей, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 110 зворотна сторона, 111 том 1).

Рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області № 755 від 10.08.2022 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 110 том 1).

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дітей

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 13 СК України).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого

2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України).

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (згідно із частиною п`ятою статті 136 СК України).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України.

Згідно із пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

ЄСПЛ зазначив у справі «Йевремович против Сербії», що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Задоволення позову позивача призведе до скасування відповідних зобов`язань позивача перед дитиною. З огляду на це, зазначені апеляційним судом сумніви в законності рішення суду першої інстанції та їх підстави, судове рішення апеляційного суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам ЦПК України.

За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 127/25686/17 (провадження № 61-43951св18), від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц (провадження № 61-38660св18), від 22 грудня 2020 року у справі № 127/25686/17 (касаційне провадження № 61-13452св19), від 05 лютого 2021 року в справі № 615/483/20 (касаційне провадження № 61-17337св20).

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України).

Беззаперечним доказом для визнання чи спростування батьківства у судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

У частині другій статті 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у цій справі є встановлення факту біологічної спорідненості ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

При вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

ЄСПЛ вказував у своїй практиці, що на сьогодні ДНК - тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

Висновок судово - медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку на підтвердження або спростування батьківства.

Експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази.

Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини.

Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц, від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, від 15.04.2021 у справі № 645/1098/18, від 19.05.2021 в справі № 207/789/19.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У статті 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Стаття 109 ЦПК України встановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо.

Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи.

За клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ухвалою суду від 20.10.2022 у справі призначено судово - медичну молекулярно - генетичну експертизу, про що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не заперечувала.

Про дату, час та місце проведення експертизи відповідач за зустрічним позовом та її представник повідомлені у встановленому законом порядку.

Так, ухвалу суду від 20.10.2022 про судово - медичну молекулярно - генетичну експертизу повернуто без виконання, у зв`язку із неприбуттям 29.11.2022 та 14.12.2022 ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків. До Одеського обласного бюро СМЕ прибував ОСОБА_2 (а.с. 201 том 1).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 09.01.2023 вона не змогла з`явитись 14.12.2022 із своїми неповнолітніми дітьми до ООБ СМЕ для проведення вказаної експертизи, оскільки дізнавшись від неї про необхідність проведення зазначеної експертизи, її старший син ОСОБА_9 влаштував істерику. Дитина категорично відмовляється зустрічатись з батьком. На всі її пояснення та прохання реагує дуже жорстко. 27.12.2022 ОСОБА_9 виповнилось 16 років. Дитина доросла і вона не в змозі примусити її поїхати до іншого міста без її згоди. Її обов`язок, як матері, зробити все для збереження емоційного спокою та душевної рівноваги дитини. До того ж, на сьогодні в країні введено воєнний стан. Майже кожного дня діти чують вибухи та сирени. Вона хвилюється за психологічний та емоційний стан її дітей. Вони налякані та перебувають в напруженому стані. Вона намагається захистити їх та не може наражати на додаткові емоційні потрясіння (а.с. 219 - 220 том 1).

Ухвалою суду від 24.02.2023 за клопотання представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_18 повторно направлено справу до експертної установи для виконання ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20.10.2022 про призначення судово - медичної молекулярно - генетичної експертизи.

Про дату, час та місце проведення експертизи відповідач за зустрічним позовом та її представник повідомлені у встановленому законом порядку.

Так, ухвала суду від 20.10.2022 та від 24.02.2023 про судово - медичну молекулярно - генетичну експертизу повернуто без виконання, у зв`язку із неприбуттям 05.04.2023 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до експертної установи та неприбуття 25.04.2023 ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ; ОСОБА_2 25.04.2023 прибув до Одеського обласного бюро СМЕ (а.с. 33 том 2).

Саме у зв`язку із ухиленням позивача за первісним позовом від проведення експертизи судом було визнано факт відсутності кровного споріднення дітей з їх батьком.

На підставі наявних у справі доказів колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави задовольнити зустрічний позов і, відповідно, відмовити у позові ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи встановлено, що діти не знають батька, не мають до нього ніяких почуттів і не бажають спілкуватися з ним.

Суд першої інстанції намагався встановити біологічну спорідненість батька ОСОБА_2 з донькою та сином. В експертну установу сторони разом з дітьми викликались чотири рази, але позивач за первісним позовом так і не забезпечила явку дітей. Посилання останньої на небажання сина з`являтись в експертну установу є непереконливими і не можуть бути підставою для задоволення її позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції син ОСОБА_4 , якому виповнилося 16 років, приймав участь. На запитання суду він не виявив бажання спілкуватись з батьком та проводити експертизу.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги основного та зустрічного позовів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоцільність за таких обставин знову призначати судово - медичну молекулярно - генетичну експертизу і вважає рішення районного суду законним та обґрунтованим.

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, судові витрати, понесені апелянтом, не підлягають до стягнення з позивача.

Керуючись ст.ст.. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської від 05 серпня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2023 року.

Судді: