РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року

м. Рівне

Справа № 565/1193/21

Провадження № 22-ц/4815/768/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 березня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь позивача аліментів на її утримання, повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років за умови, що позивач буде продовжувати навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Батьки розлучились коли позивачці було 3 роки. Станом на сьогодні проживають окремо та кожен з них має свої сім`ї. Батько позивачки виплачував аліменти до повноліття позивачки. Проте станом на сьогодні, позивача є студенткою денної форм навчання Волинського національного університету імені Лесі Українки, факультет педагогічної освіти та соціальної роботи. Її заняття проходять з 09 години ранку до 14 години, з понеділка по п`ятницю, іноді і у вихідні дні. З огляду на вказане, позивачка позбавлена можливості працевлаштуватись з метою отримання додаткового доходу для власного фінансового забезпечення. Позивачці постійно надає допомогу її мама котра станом на сьогодні перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до року та бабуся пенсіонер. Щоденно позивачка чималі кошти витрачає на проїзд з місця проживання до місця навчання, продукти харчування, підручники, засоби гігієни та інші необхідні для життя речі. Батько позивачки відповідач за даним позовом є особою працездатного віку, фізично та психічно здоровим та наскільки їй відомо немає інших утриманців. Наразі, у зв`язку з навчанням позивачка як ніколи потребує його матеріальної допомоги.

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 31 серпня 2021 року до 30 червня 2024 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_2 .

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Скасовано заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2021 року.

Повторним заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 березня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання відмовлено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 31 серпня 2021 року до 30 червня 2024 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_2 .

У задоволенні інших вимог відмовлено.

На повторне заочне рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу у якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд не врахував наявність на його утриманні малолітньої дитини на яку стягуються аліменти у розмірі 2000 гривень.

Вказує, що він ніде не працював та не отримував будь-яких доходів протягом 2021 року та січня-березня 2022 року.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 навчається за кошти державного бюджету та отримує за місцем навчання значну стипендію.

Враховуючи викладене просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом 1 курсу факультету педагогічної освіти та соціальної роботи денної форми навчання за державним замовленням освітнього рівня Волинського національного університету імені Лесі Українки. Закінчує навчання 30.06.2024 року, про що свідчить копія довідки №05/1144, яка видана 24 травня 2021 року Волинським національним університетом імені Лесі Українки.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 СК України, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Повно і правильно встановивши обставини справи, суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання, як його повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 31 серпня 2021 року до 30 червня 2024 року. При цьому вірно вказав, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_2 .

Визначений розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про його матеріальне становище та наявність на утриманні малолітньої дитини, то вказані обставина були предметом дослідження суду попередньої інстанції, за результатами якого було зроблено обґрунтовані висновки з якими, враховуючи обставини, що існували на момент прийняття рішення, погоджується і апеляційний суд.

Щодо доводів скаржника про навчання його дочки на державній формі навчання, отримання стипендії та забезпечення гуртожитком, харчуванням, навчальною літературою за рахунок держави, слід вказати наступне.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

Сам процес навчання після настання повноліття підтверджений належними та допустимими доказами, а договір та його умови є лише формою встановлення правовідносин між студентом та навчальним закладом, направленою на врегулювання та організацію навчального процесу.

Гарантії та пільги надані державою позивачці, зокрема ті про які вказує відповідач, не спростовують обов`язку батьків утримувати дитину, що продовжує навчання, тому такі доводи апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки не є визначальними.

В постанові від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19, на яку послалася заявник в касаційній скарзі, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

З таких міркувань колегія суддів не вбачає підстав для витребування нових доказів по справі.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 375, 381-382, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Повторне заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.