Справа № 367/7285/20
Провадження №2/367/1272/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Мартинюка Н.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання додатку договору недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем було відкрито виконавче провадження №63141737 від 28.09.2020 року на підставі виконавчого напису №25794 від 05.08.2020 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 28 вересня 2020 року позивачем було ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження №63141737 від 28.09.2020 року у приватного виконавця Валявського О.А. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №63141737 від 28.09.2020 року було виявлено, що працівником АТ «Альфа-Банк» був наданий оригінал Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року, де у графі «підпис Клієнта» стоїть підпис, який відрізняється від підпису позивача, даний документ позивач не підписувала. В подальшому позивачем подано Заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України відносно працівників АТ «Альфа Банк» до Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області (зареєстрована ЄО №29714 від 07.10.2020 року). У жовтні 2020 листом за №К-2064 від 21.10.20 ГУ НП в Київській області Ірпінський відділ поліції повідомив позивача, що в Ірпінському ВП ГУНП в Київській області зареєстровано відомості в ЄРДР за №0000707 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України та по даному кримінальному провадженні проводиться детальна перевірка сектором дізнання Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області.

Таким чином, позивач зазначає про те, що оскількидодаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 був підписаний невідомою особою, тобто відсутнє волевиявлення зі сторони Позивача, то вказаний Додаток підлягає визнанню недійсним.

Крім того, позивач вказує про те, що Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» до надання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», яка укладена між Відповідачем та Позивачем не є договором, так як відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено цивільним законодавством.

Позивач також зазначає про те, що визнання виконавчого напису №25794 від 05.08.2020 року таким, що не підлягає виконанню є похідною вимогою від визнання додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року недійсним.

Крім того, під час винесення виконавчого напису Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна №25794 від 05.08.2020 року на підставі підробного договору були допущенні наступні порушення.

Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 05.08.2020 року було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 21 302,23 гривень, який зареєстровано в реєстрі за №25794. В даному виконавчому написі нотаріус зазначає, що Позивач є боржником за кредитним договором №630193614 від 18.08.2014 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.03.2019 року по 01.06.2020 року. Сума заборгованості складає 21 302,23 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15 996,25 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 0 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту - 5252,96 грн.; строкова заборгованість за комісією та процентами 53,06 гривень. Також за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат», стягнуто плату із стягувача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з Боржника на користь стягувача.

Вважає виконавчий напис №8321 від 02.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С. незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону, зокрема на підставі підробного договору (сам договір позивач не визнає та не підписувала) та без перевірки нотаріусом безспірності заборгованості за кредитним договором, а також з пропуском строку позовної давності.

Крім, того зазначає про те, що за період з 02.03.2019 року по 01.06.2020 року будь-яких грошових коштів в тому, числі на суму кредиту 15 996,25 гривень, позивач не отримувала від Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та не укладала договорів на відновлення лінії кредитного договору.

Разом з тим, вказує про те, що за умовами підробного додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року, в пункті 1 зазначено, що на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум- готівка» (надалі- Публічна пропозиція), наданої Клієнтом, Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Пунктом 2 підробного додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб 630193614 від 18.08.2014 року визначено, що за бажанням клієнта, що виражене останнім в Анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції, Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відновленої кредитної лінії по рахунку, що вказаний в п. 1 цього Додатку на наступних умовах: 2.1. Ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000,00 грн. 2.1.1. Сума кредиту, що є доступною Клієнту на момент видачі Клієнту Картки та підписання цього Додатку, встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому Додатку ліміту відновлюваної кредитної лінії, складає 2,000.00 грн. При цьому сторони погоджуються, що сума кредиту, що може бути доступна клієнту в будь-який час протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії та відрізняється від суми, що вказана в цьому пункті, повідомляється банком клієнту в порядку та у спосіб визначений умовами Договору. Пунктом 6 Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» зазначено, що в рамках обслуговування продукту «Максимум -готівка» позивач отримала банківську платіжну картку.

Отже, за умовами підробного додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року строк користування кредитом складає 2 роки, що починається з 18.08.2014 року та закінчується 18 серпня 2016 року, отже датою повернення кредиту в повному обсязі визначено 18.08.2016 року. Трирічний строк позовної вимоги до вимог кредитора сплив ще у серпні 2016 року, а спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом 05 серпня 2020 року, тобто майже через 4 роки після строку давності.

Представником відповідача були подані до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявському Олександру Анатолійовичу разом із Заявою про примусове виконання рішення за вих. №165698 наступні документи:

- оригінал Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року;

- оригінал виконавчого напису від 05.08.2020 року про стягнення 21 302, 23 грн. виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.;

- оригінал Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» до надання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка».

Позивач вказує про те, що зазначенні документи були прошиті та пронумеровані, документ, який підтверджує наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлює розмір заборгованості відсутній. Тобто, можливо дійти висновку, що розмір заборгованості взагалі Відповідачем до нотаріуса не подався, а нотаріусом в свого чергу не було здійснено перевірку, як це встановлено в законодавстві.

При цьому, у виконавчому написі відсутні будь-які посилання на підставі чого були здійсненні розрахунку заборгованості.

Просить суд визнати Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 недійсним. Визнати виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною №25794 від 05.08.2020 року про стягнення ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №630193614 від 18.08.2014 року в сумі 21 302,23 гривень таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача понесенні судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 840, 80 грн. та 420, 40 грн., 5000,00 грн. за послуги правничої (правової) допомоги та витрати за проведення експертизи.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просили вимоги позову задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. До суду направляли клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, подавали пояснення на позовну заяву, згідно яких зазначали про те, що 18.08.2014 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 630193614HPLS. Дана обставина не оспорюється позивачем. Внаслідок неналежного виконання обов`язків за договором у позичальника утворилась заборгованість, у зв`язку з чим АТ «Альфа-Банк» було висунуто вимогу про погашення наявної заборгованості, в якій повідомлено про розмір наявної заборгованості, а також попереджено про наслідки її невиконання. Враховуючи викладне, в задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилась, до суду подавала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 06.04.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В.

Ухвалою суду від 05.06.2023 замінено назву відповідача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Ухвалою суду від 16.06.2023 рокупровадження по справі зупинено для проведення повторної судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС.

31.08.2023 до суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 30.10.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

У відповідності з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, судом встановлено, що 28 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Нове Шосе, 3, було відкрито виконавче провадження №63141737 від 28.09.2020 року на підставі виконавчого напису №25794 від 05.08.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №63141737 від 28.09.2020 року вбачається, що стягнення проводиться з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №630193614 від 18.08.2014, укладеним ОСОБА_1 з АТ «Альфа-Банк». Строк платежу за кредитним договором №630193614 від 18.08.2014 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.03.2019 по 01.06.2020. Сума заборгованості складає 21302,23 грн.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича в межах виконавчого провадження №63141737 стягнено з боржника ОСОБА_1 основну винагороду, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, накладено арешт на кошти та майно боржника

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/35307-ПЧ від 22.08.2023, підпис у графі «_____(підпис Клієнта) в Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 від 18.08.2014 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її підпису.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов' язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Судом встановлено, що оспорюваний договір, а саме Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 від 18.08.2014 року виконаний не ОСОБА_1 .

В силу положень ч. 1, 2 ст. 215 ЦПК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 р. правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Статтею 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Пунктом 2 частини 1 ст. 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, волевиявлення учасника правочину має бути: 1) вільним (формуватися за відсутності тиску на психіку або особистість фізичної особи тощо, в умовах, за яких особа може належним чином оцінити ситуацію, визначити для себе мету правочину, отримати уявлення про його характеристику тощо); 2) таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) суб`єктів правочину. Тому, у разі коли воля суб`єкта правочину формувалася не вільно і (або) не відповідала його волевиявленню, правочин визнається недійсним.

Частиною 2 ст.627 ЦК України, У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Враховуючи викладене, Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року, який укладений між ПАТ «Альфа-Банк» (назву змінено на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 є недійсним.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статі 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно пункту 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У пункті 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Відтак вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» застосуванню не підлягала, оскільки була визнана незаконною та нечинною.

В той же час, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18).

Крім цього слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Крім цього з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно квитанції №0.0..1 від 23.10.2020, ОСОБА_1 за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову сплачено кошти в розмірі 420,40 грн. згідно квитанції 0.0..1 від 09.10.2020.

Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 07.08.2023 ОСОБА_1 за проведення судової почеркознавчої експертизи сплачено 2868,00 грн.

На підставі отриманих доказів, суд вважає за можливе при задоволенні позову стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1261,20 грн. та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 2868,00 грн.

Керуючись ст. ст.4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст.203,215,216,220,635,657 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009р, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання додатку договору недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка) 630193614 від 18.08.2014 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (назву змінено на АТ «Сенс Банк») (ідентифікаційний код юридичної особи 23494714) та ОСОБА_1 (номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 08.02.2003 року) недійсним.

Визнати виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівнем №25794 від 05.08.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 (номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 08.02.2003 року) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (назву змінено на АТ «Сенс Банк») (ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованості за кредитним договором №630193614 від 18.08.2014 року в сумі 21 302,23 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк»(ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 (номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) понесенні судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 1261,20 грн., витрати за проведення експертизи в розмір 2868,00 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланнямhttp://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.В. Мерзлий