Провадження № 2-др/537/10/23
Справа № 537/2200/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Дядечка І.І., за участю секретаря Бобровської К.Д., розгляднувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овчаренка Віталія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , за участі третіх осіб Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», приватного підприємства «ТМ НОВАТОР» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

установив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Овчаренко В.Ю. звернувся до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд поновити пропущений процесуальний строк подання заяви та доказів розміру судових витрат та ухвали додаткове рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 7 820 грн судових витрат на правову допомогу пов`язано з розглядом справи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2023 №537/2200/23 позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , за участі третіх осіб АТ «ТАСКОМБАНК», ПП «ТМ - НОВАТОР» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 33 731, 31 грн. страхового відшкодування. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Враховуючи таке часткове задоволення позову, судові витрати позивача на правову допомогу пов?язані з розглядом справи підлягають покладенню на ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в частині цього відповідача, - 33 731, 31 грн., до ціни позову - 72 635,01 грн., в розмірі 7 820,00 грн. При поданні позовної заяви позивач подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ним понесено в зв?язку із розглядом справи, зокрема у позовній заяві зазначено: 17 000.00 грн. - гонорар (винагорода) адвоката Овчаренко В.Ю. за ведення досудової переписки з відповідачами, підготовку та подання позовної заяви. визначений у договорі про надання професійної правничої допомоги від 15.03.2022. До подання позову сплачено половину гонорару. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив заяву щодо вирішення питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Позивачем пропущено встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденний строк подання цієї заяви та доказів розміру витрат у зв?язку з захворюванням представника - адвоката Овчаренка В.Ю., від якого вимагалось подання відповідного розрахунку та на нього покладалась підготовка та подання цієї заяви. 09 жовтня 2023 року внаслідок різких, тривалих приступів інтенсивного зубного болю йому терміново знадобилось звернутись до лікаря. Наступного дня, 10 жовтня 2023 року, виникли ускладнення підвищилась температура, слабкість. В даному випадку метою встановлення процесуального строку може бути визначеність учасників справи щодо фактичних наслідків розгляду справи по суті для майнової сфери особи, що в свою чергу може мати вплив на прийняття рішення про апеляційне оскарження тощо. Враховуючи те, що пропуск строку не є значним, вважає, що поновлення цього строку та вирішення питання порушеного цією заявою не порушуватиме прав інших учасників справи, в т.ч. не порушуватиме права ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з якого підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу позивача.

Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

02.10.2023 Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , за участі третіх осіб Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», приватного підприємства «ТМ НОВАТОР» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 33 731 грн 31 коп. страхового відшкодування. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, заявлених позивачем, а саме судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на проведення експертизи.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у п.53 Додаткової постанови по справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020 сформувала позицію, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказав, що попередньо (орієнтовно) розрахував суму судових витрат, які ним понесено та очікується понести в зв`язку з розглядом справи, в розмірі 20 043 грн, зокрема із них 17 000 грн гонорар (винагорода) адвоката Овчаренка В.Ю. за ведення досудової переписки з відповідачами, підготовку та подання позовної заяви, визначеній у договорі про надання професійної правничої допомоги від 15.03.2022. До подання позову сплачено половину гонорару. Просив розділити судові витрати між сторонами за наслідками розгляду справи.

Однак, до закінчення розгляду справи позивач, як і його представник - адвокат Овчаренко В.Ю., який брав участь у судовому засіданні, не надавав суду доказів про розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та про подання таких доказів після ухвалення судового рішення останній не заявляв, та лише 12.10.2023 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив копію договору про надання професійної правничої допомоги.

Також, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Овчаренком В.Ю. при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви та доказів розміру судових витрат. Адвокат обґрунтовує поважність причин пропуску тим, що він мав захворювання і в наслідок різких й тривалих приступів інтенсивного зубного болю 09.10.2023 йому терміново знадобилось звернутися до лікаря. Наступного дня, 10.10.2023, виникли ускладнення, підвищилась температура, слабкість. Вказане позбавило його можливості вчасно зробити розрахунок розміру витрат позивача на правничу допомогу, підготувати та подати заяву до суду у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до частин першої ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

За змістом ст. 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) указано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі (справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) підстави для поновлення строків для оскарження, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Обґрунтовуючи свою заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви та доказів розміру судових витрат, представником позивача адвокатом Овчаренко В.Ю. до заяви не було надано жодних доказів, що підтверджують зазначені останнім причини пропуску строків.

Отже, суд дійшов висновку, що заява про поновлення пропущеного строку є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами першою та другою ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, які передбачають процедуру подання доказів на підтвердження судових витрат, яка заявником дотримана не була, суд дішов висновку про залишення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овчаренко В.Ю. про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Керуючись ст.ст. 81, 127, 126, 141, 142, 247, 260, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овчаренка Віталія Юрійовича про поновлення пропущеного строку на подання заяви та доказів розміру судових витрат відмовити.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овчаренка Віталія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги, яка подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.10.2023.

Суддя І.І. Дядечко