Справа №345/4960/23
Провадження № 2/345/1259/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2023 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: адвоката Романів Оксани Павлівни до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно за заповітом, -

встановив:

Представник позивача - адвокат Романів О.П. звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (спадкодавець), ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження. За життя ОСОБА_3 склала та посвідчила заповіт, згідно якого усе належне майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося і взагалі все те , що буде належати на день смерті заповіла ОСОБА_1 . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,0737 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . 17 серпня 2023 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0735га, кадастровий номер :003:0020, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована я в АДРЕСА_1 . Також 17 серпня 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б., позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого ОСОБА_3 .

До 01.04.1990 року в будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онука. Станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору в кількості 3 (трьох) осіб.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилося спадщина у розмірі 1/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Через те, що спадкоємиці не видано свідоцтво про право власності на спадкове майно, вона не набуває прав власника, належного їй майна. ОСОБА_2 (відповідач) на спадщину не претендує, крім цього вона не претендує на частку в колгоспному дворі, тобто не має наміру набувати у власність майно. Таким чином, враховуючи той факт, що позивачу, як співвласнику, належить 1/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 1/3 частини вона успадковує, а відповідач на спадкове майне не претендує та відмовляється від належної їй частки, то представник позивача просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому.

Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача адвокат Романів О.П. подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити (а.с.53).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, просить задоволити, а розгляд справи проводити без її участі (а.с. 52).

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Верхня Калуського району Івано-Франківської області, постійним місцем проживання якої було АДРЕСА_1 (а.с.11).

ОСОБА_3 була матір`ю позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_2 (а.с.10).

За життя ОСОБА_3 склала та посвідчила заповіт, згідно якого усе належне майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті заповіла ОСОБА_1 . Цей заповіт посвідчений 23 січня 1998 року секретарем Пійлівської сільської ради Попович М.В. та зареєстровано у реєстрі за №3 (а.с.18).

17 серпня 2023 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.21) на земельну ділянку площею 0,0735га, кадастровий номер :003:0020, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована я в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав індексний №343271448 (а.с.22).

Також 17 серпня 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б., позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно довідки № 103 від 08.08.2023р. виданої Пійлівським старостинським округом Калуського району Івано-Франківської області повідомлено, що згідно із записом в по господарській книзі виконкому Пійлівської сільської ради №2 за 1986-1990 роки номер об`єкта по господарського обліку 174 за громадянкою ОСОБА_3 1933 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті в АДРЕСА_1 , обліковується житловий будинок за адресою с.Пійло Калуського району Івано-Франківської області, який знаходиться на приватизованій земельній ділянці. До 01.04.1990 року в будинку проживали і та були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онука (а.с.15).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10 грудня 1987 року, посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить членам колгоспному двору, головою якого ОСОБА_3 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №163 від 14 жовтня 1987 року. Зазначений в цьому документі житловий будинок зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за колгоспним двором, головою якого ОСОБА_3 та записаний в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 131 від 10 грудня 1987 року (а.с.28).

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору в кількості 3 (трьох) осіб (а.с.15).

З введенням Закону України «Про власність» згідно ст..ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння в АДРЕСА_1 перетворилась у спільну сумісну власність всіх трьох осіб.

Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України (в редакції 1963р.) майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст.. 370 Цивільного кодексу України (в редакції 1963р.) частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.. 369 Цивільного кодексу України (у редакції 1963р.) співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Та як згідно ст.370 Цивільного кодексу України (у редакції 1963р.) частки є рівними, то у цьому випадку всім трьом власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало б по 1/3 частки будинку.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилося спадщина у розмірі 1/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта, який виготовлений ПП «Луги» станом на 31.05.2023р. характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами наступна: літ. А житловий будинок загальна площа 85,7,3 кв.м., житлова площа 70,6 кв.м.; літ. Б літня кухня загальна площа 40,4 кв.м.; літ. В стодола загальна площа 31,1 кв.м.; літ. Г стайня загальна площа 22,7 кв.м.; літ. Д вбиральня загальна площа 1,5 кв.м.; № 1 ворота 4,5 кв.м.; №2 огорожа 59,5 кв.м.; № 3 огорожа 49,3 кв.м. (а.с.23-27).

Загальна вартість об`єкта оцінки, а саме житлового будинку загальною площею 85,7 кв.м., житловою площею 70,60 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 станом на 28.07.2023 року становить 160000,00 грн. (а.с.29-43).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на спадщину не претендує, крім цього вона не претендує на частку в колгоспному дворі, тобто не має наміру набувати у власність майно (а.с.52).

Таким чином враховуючи той факт, що позивачу, як співвласнику, належить 1/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 1/3 частини вона успадковує, а відповідач на спадкове майне не претендує та відмовляється від належної їй частки, то є усі підстави щодо визнання за позивачкою права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому.

Протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, ОСОБА_1 не заявила про відмову від спадщини, а прийняла її, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем за одною адресою, що підтверджується довідкою № 65 від 04.05.20213 (а.с.16).

Відповідно до ст. ст. 317, 318, 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно п .2 ч. 1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1 ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч. 3статті 347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки.

Відповідно до ст. 121 УК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів належності спадкодавцю спадкового майна.

Позивач належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інший співвласник колгоспного двору відповідач ОСОБА_2 на спадщину не претендує та відмовляється від належної їй частки.

Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що відповідач по справі визнала позов, позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст.200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на спадкове майно за заповітом, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий