Номер провадження: 22-ц/813/6984/23
Справа № 501/389/14-ц
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України",

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , Іллічівський районний підрозділ ГУДМС України в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України",

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2023 року,

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , Іллічівський районний підрозділ ГУДМС України в Одеській області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якого посилалось на те, що 03 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 2468-н на суму 485000 грн під 21% річних, строком до 03 жовтня 2018 року.

В забезпечення виконання кредитного договору між банком та поручителем ОСОБА_3 укладений іпотечний договір.

Предметом іпотеки за яким є: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м; земельна ділянка із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,024 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з усіма приналежностями, в тому числі, об`єктами як завершеного так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать іпотекодавцю на праві власності.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором.

Проте в обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_2 своїх зобов`язань по поверненню кредиту не виконав. Сума заборгованості станом на 18 листопада 2013 року склала 987329,84 грн.

Позивачем 09 серпня 2013 року вручено поштовим повідомленням ОСОБА_3 вимогу про звільнення житлового приміщення (квартири) та вимогу про усунення порушення № 28/01-19/7557 від 05 серпня 2013 року.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03 жовтня 2008 року в сумі 1512949,98 грн, яка складається з: 485000 грн - залишок заборгованості за основним боргом; 629313,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 151195,39 грн - пеня за прострочену суму основного боргу; 247441,20 грн - пеня по прострочених процентах, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м та земельну ділянку із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,024 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з усіма приналежностями, в тому числі, об`єктами як завершеного так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать іпотекодавцю на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити зі зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3654 грн.

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання поруки припиненою, в якому зазначила, що договір іпотеки, укладений між нею та позивачем є змішаним договором, а тому для регулювання правовідносин, які виникли, повинні застосовуватися норми цивільного законодавства, які регулюють умови іпотеки та які визначають порядок укладення та припинення договору поруки. Боржник ОСОБА_2 допустив заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого рішення Іллічівського міського суду від 06 грудня 2011 року стягнуто заборгованість. При цьому, вимоги до майнових поручителів не висунуто. Таким чином з 06 грудня 2012 року договір іпотеки є припиненим, однак цей факт не визнається банком, який вимагає сплати заборгованості.

ОСОБА_3 просила суд припинити поруку ОСОБА_3 за зобов`язаннями ОСОБА_2 перед АТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03 жовтня 2008 року; зняти заборону відчуження домоволодіння та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , які належить ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішень суду

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року провадження у справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання поруки припиненою закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про погашення заборгованості відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з частини першої статті 523 ЦК України та постанови Верховного Суду України від 14 липня 2013 року у справі № 6-18цс13, посилаючись на те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року скасовано.

У рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної лінії № 2468-н від 03 жовтня 2008р у розмірі 485000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 455000 грн; прострочена заборгованість за кредитом - 30000 грн заборгованість по відсоткам - 238758,70 грн; пеня по відсоткам - 52726,07 грн; пеня по кредиту - 1150,83 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м та земельну ділянку із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,024 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з усіма приналежностями, в тому числі, об`єктами як завершеного так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать іпотекодавцю на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 926808, що виданий Іллічівським відділом земельних ресурсів 08 серпня 2006 року на підставі рішення Іллічівської міської ради № 172/76-ХХІV від 30 травня 2003 року за реєстраційним номером 2), правонаступником якої являється ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною не нижче за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведених виконавчого провадження.

В задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , про примусове виселення, відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що, з врахуванням дострокового стягнення боргу за кредитом за заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06 грудня 2011 року, подальше нарахування відсотків та штрафних санкцій припиняються, а тому сума заборгованості становить 777365,60 грн, так як нарахування відсотків та штрафних санкцій після 06 грудня 2011 року є безпідставним.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , неотримання спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове майно не є підставою для відмови в позові.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, що спірне житлове приміщення придбане за рахунок кредитних коштів, підстави для виселення ОСОБА_1 без надання іншого приміщення відсутні.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічного позову скасовано. Передано справу № 501/389/14-ц в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Справу, направляючи вказану справу на новий розгляд до суду першої інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції зробив невірний висновок, що нарахування відсотків та штрафних санкцій припиняється з моменту ухвалення заочного рішення Іллічевського міського суду Одеської області від 06 грудня 2011 року та не з`ясував період, за який підлягає нарахуванню заборгованість та які її складові.

Також зазначив, що судом першої інстанції зустрічна позовна заява не розглянута.

Після повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції Іллічівський міський суд Одеської області ухвалив рішення від 10 травня 2023 року, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення відмовив повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір іпотеки від 03 жовтня 2008 року, укладений сторонами з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, містить застереження, яким передбачено можливість задоволення вимог стягувача шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Тому вважав, що договором передбачено виключно позасудовий спосіб урегулювання спору.

Також суд першої інстанції зазначив, що ПАТ «Державний ощадний банк України» реалізував передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовами кредитного договору право дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів та пені. Тому вважав, що у позивача припинилося право нараховувати передбачені кредитним договором № 2468-Н від 03 жовтня 2008 року проценти, пеню після звернення у 2011 році до суду про дострокове стягнення кредиту. Однак банк станом на 01 лютого 2015 ркоу продовжував нарахувати відповідачу заборгованість у загальному розмірі у розмірі 485000 грн, проценти за кредитом у розмірі 629313,39 грн, пеня у розмірі 151195,39 грн та 247441,20 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення суд першоїі інстанції врахував відсутність доказів того, що спірне житлове приміщення придбане за рахунок кредитних коштів тому вважав відсутніми підстави для виселення без надання іншого приміщення.

Іллічівський міський суд Одеської області ухвалою від 10 травня 2023 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_4 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання поруки припиненою закрито.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що кредитор за власним бажанням може застосовувати ті способи звернення стягнення на предмет іпотеки, які визначені, як Законом України «Про іпотеку», так і ті, що визначені безпосередньо договором.

Зазначає, що відповідно до п. 1.2 терміном остаточного повернення кредиту є 02 жовтня 2018 року, тому вважає правомірним нарахування процентів та пені (п. 5.2 кредитного договору) за користування ОСОБА_2 кредитними коштами. Посилається на неналежне дослідження судом першої інстанції розрахунку заборгованості, його складових та періодів нарахування.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення вважав, що судом першої інстанції не з`ясовано коли ОСОБА_1 була зареєстрована в іпотечній квартирі, чи проживає там відповідач, чи надавав іпотекодержатель свою згоду на реєстрацію та чи має відповідач на праві власності інше житло.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.07.2023 року роз`яснювалося ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву, а ОСОБА_2 , Іллічівському районному підрозділу ГУДМС України в Одеській області право подати до Одеського апеляційного суду пояснення у письмовій формі.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами ОСОБА_1 отримала 04.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що після смерті своєї матері ОСОБА_3 (поручителя за кредитним договором) ОСОБА_1 спадщину не отримала. Зазначає, що боржнику за кредитним договором ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , тому вважає, що кредитор може задовольнити вимоги за рахунок звернення стягнення на майно яке належить боржнику. Також посилається на не зазначення в апеляційній скарзі суми боргу і рішення суду на підставі якого стягнуто вказаний борг.

ОСОБА_2 та Іллічівський районний підрозділ ГУДМС України в Одеській області копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами отримали 04.08.2023 року та 09.082023 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від третіх осіб письмових пояснень не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» отримало 08.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судове засідання треті особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 приймала участь у судовому засіданні, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ОСОБА_2 та Іллічівський районний підрозділ ГУДМС України в Одеській області про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судові повістки отримали 29.09.2023 року та 04.10.2023 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.10.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про долучення до матеріалів справи та дослідження доказів, а саме: Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 338288978 від 06.07.2023 року, з огляду на таке.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що Інформаційна довідка № 338288978 від 06.07.2023 року містить відомості про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, яке не є предметом іпотечного договору, отже вказана інформація не стосується предмета спору про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також, звертаючись з апеляційною скаргою та надаючи нові докази скаржник не виклав обставин та не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, у визначений цивільним процесуальним законодавством строк.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що нові докази, а саме: Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 338288978 від 06.07.2023 року, яка надана скаржником не підлягає дослідженню судом апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що договір іпотеки від 03.10.2008 року, укладений сторонами з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, містить застереження, яким передбачено можливість задоволення вимог стягувача шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Тому суд дійшов висновку про відмову у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки передбачено позасудовий спосіб врегулювання спору.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлюваної лінії № 2468-н за умовами якого останній отримав кредит на суму 485000 грн зі сплатою 21% річних за користування кредитом, строком до 03 жовтня 2018 року (а.с.5-7 т.1).

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за договором відновлювальної лінії 03.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 03.10.2008 року, за умовами якого остання надала банку в іпотеку іпотечне майно, а саме: - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м,

- земельну ділянку із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,024 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з усіма приналежностями, в тому числі, об`єктами, як завершеного, так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать іпотекодавцю на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто законом чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку», в редакції на час виникнення правовідносин, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 6.2 іпотечного договору сторони передбачили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, визначеним законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодерджателя, що містяться в п.6.6 цього Договору.

Пунктом 6.6 іпотечного договору передбачено способи задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання.

Зазначені обставини свідчать про те, що іпотечний договір від 03.10.2008 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, містить застереження, яким передбачено можливість задоволення вимог стягувача шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку») - на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц(пункт 45), від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 35)).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що іпотечний договір від 03.10.2008 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 , з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, містить застереження, яке є виключно позасудовим способом урегулювання спору, суд першої інстанції не врахував, як положення Закону України «Про іпотеку», так і не звернув уваги, що банк обрав захист не шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку, а у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за рішенням суду.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.139 т.1).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26 грудня 2018 року замінено відповідача ОСОБА_3 на її правонаступника ОСОБА_1 .

25.08.2015 року за № 28/01-03/2468-н/ НОМЕР_1 ПАТ «Державний ощадний банк України» на адресу Іллічівської міської нотаріальної контори направлялась заява щодо надання інформації про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та звернення спадкоємців (а.с.160-161 т.1).

Згідно повідомлення № 1031/02-14 від 14.09.2015 державний нотаріус повідомив банк про відкриття спадкової справи та про те, що спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися (а.с.161 т.1).

29.12.2016 року позивач звертався до Іллічівської міської державної нотаріальної контори із заявою № 28/01-03/2468-н/21165 щодо надання відомостей про спадкоємців та майна що входить до складу спадщини (а.с.162 т.1).

Листом № 1037/02-14 від 13.09.2017 державний нотаріус повідомив АТ «Державний ощадний банк України» про те, що після померлої ОСОБА_3 звернулась з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5 , свідоцтва про право на спадщину до часу надання листа не видавались (а.с.163 т.1).

В матеріалах спадкової справи № 243/2015, копію якої надано суду Іллічівською міською державною нотаріальною конторою, міститься заява про прийняття спадщини з якої вбачається, що 25 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Іллічівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 . У заяві повідомила, що крім неї інших спадкоємців немає.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця.

Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2026цс16, а тому іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що ОСОБА_3 не отримувала ніякої іпотеки, а була поручителем при отриманні кредиту в ВАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме іпотечним договором укладеним 03.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 4411 від 03.10.2008 року, за умовами якого остання надала банку в іпотеку іпотечне майно, а саме: - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м, - земельну ділянку із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,024 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу щодо не набуття права власності на майно у встановленому законом порядку, яке належало ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки у визначений ст. 1270 ЦК України строк ОСОБА_1 звернулася до Іллічівської міської державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини, а відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, яка передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, отже відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Визначаючи розмір заборгованості боржника, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку - здійснений кредитором розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06.12.2011 року позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з відповідача суму 777635,60 грн, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом - 455000 грн; простроченої заборгованості за кредитом 30000 грн; заборгованості по відсоткам 238758,70 грн; пені по відсоткам 52726,07 грн; пені по кредиту 1150,83 грн та судових витрат (а.с.39-40 т.1).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року в справі № 361/7543/17 (провадження № 14-546цс19) зазначено, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Звертаючись до суду із позовом у цій справі позивач, у урахуванням збільшення позовних вимог, просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03.10.2008 року в сумі 1512949,98 грн, яка складається з: 485000 грн - залишок заборгованості за основним боргом; 629313,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 151195,39 грн - пеня за прострочену суму основного боргу; 247441,20 грн - пеня по прострочених процентах, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м та земельну ділянку із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,024 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з усіма приналежностями, в тому числі, об`єктами як завершеного так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать іпотекодавцю на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.09.2020 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної лінії 2468-н від 03 жовтня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Верховний Суд постановою від 10 листопада 2021 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічного позову скасував та передав справу № 501/389/14-ц в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021 року зазначив, що суд апеляційної інстанції зробив невірний висновок, що нарахування відсотків та штрафних санкцій припиняється з моменту ухвалення заочного рішення Іллічевського міського суду Одеської області від 06 грудня 2011 року та не з`ясував період, за який підлягає нарахуванню заборгованість та які її складові.

Відповідно до положень частини 5 статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03.10.2008 року в сумі 1512949,98 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки зазначений в іпотечному договорі від 03.10.2008 року.

Згідно з наданим АТ «Державний ощадний банк України» розрахунком станом на 01.02.2015 року (за період з 03.10.2008 року по 01.02.2015 року) заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03.10.2008 року становить 1512949,98 грн, складовими якої є: 485000 грн - залишок заборгованості за основним боргом; 629313,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 151195,39 грн - пеня за прострочену суму основного боргу; 247441,20 грн - пеня по прострочених процентах.

Як зазначалося вище, заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06.12.2011 року у справі № 2-1723/2011 стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість, яка виникла станом на 15.04.2011 року в сумі 777635,60 грн, та складається з: залишку заборгованості за кредитом - 455000 грн; простроченої заборгованості за кредитом 30000 грн; заборгованості по відсоткам 238758,70 грн; пені по відсоткам 52 726,07 грн; пені по кредиту 1 150,83 грн та судових витрат (а.с.39-40 т.1).

Із позовом у справі № 2-1723/2011 позивач звернувся до суду 31 серпня 2011 року та просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03.10.2008 року у сумі 777635,60 грн, яка виникла станом на 15.04.2011 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також процентів, належних банку відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в серпні 2011 року до суду із позовом про примусове стягнення коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_2 .

Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Із наданого акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заборгованість за простроченими відсотками розрахована за період з жовтня 2008 року по 01.02.2015 року, пеня з грудня 2008 року по 01.02.2015 року.

Отже, позивачем відсотки за кредитом та пеня нараховані як до, так і після зміни строку виконання зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03.10.2008 року.

Звернувшись 31 серпня 2011 року з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості банк змінив строк виконання зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 2468-н від 03.10.2008 року, а тому після зміни банком строку кредитування, у зв`язку з чим настав строк повного погашення кредиту позичальником, банк не мав правових підстав для нарахування відсотків за користування кредитом та пені починаючи з 31 серпня 2011 року.

Слід зазначити, що заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01.10.2013 року у справі № 501/112/13-ц позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 задоволено, стягнено з відповідача 210076,12 грн, яка виникла станом на 10.06.2013 року і складається з: прострочені проценти за користування кредитом 1360009,68 грн, пеня за прострочений основний борг по кредиту - 13601,84 грн, пеня за прострочені проценти за користування кредитом 60464,60 грн, та судові витрати (а.с.41-43 т.1).

Постановою Одеського апеляційного суду від 02.12.2021 року у справі № 501/112/13-ц заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01.10.2013 року скасовано у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що банк звернувшись до суду у серпні 2011 року із позовними вимогами про дострокове стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором № 2468-н у розмірі 777635,60 грн, реалізував своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язання, тому вимоги про стягнення прострочених процентів і пені не підлягають задоволенню.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що при визначенні загального розміру вимог та всіх його складових при зверненні стягнення на предмет іпотеки, необхідно виходити із заборгованості, яка стягнута заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06.12.2011 року та розрахована станом на 15.04.2011 року і постанови Одеського апеляційного суду від 02.12.2021 року, якою відмовлено АТ «Державний ощадний банк України» у стягненні прострочених процентів і пені у сумі 210076,12 грн нарахованих після 15.04.2021 року, тому в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної лінії № 2468-н від 03 жовтня 2008 року, у розмірі 777635,60 грн та складається: заборгованість за тілом кредиту становить - 485000 грн; заборгованість по відсоткам 238758,70 грн; пеня по відсоткам 52726,07 грн; пеня по кредиту 1150,83 грн слід звернути стягнення на предмет іпотеки.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Закону № 898-IV пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер.

Оскільки між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії 2468-н, в пункті 1.2 якого зазначено, що кредит надається на споживчі цілі, і на сьогодні в Україні триває воєнний стан, тому колегія судді вважає, що виконання цієї постанови в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зупиненню на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Щодо вимог про виселення

Звертаючись до суду із позовом позивач просив виселити зі зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.07.2019 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , про примусове виселення, відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.09.2020 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.07.2019 року скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 в частині примусового виселення, відмовлено.

Верховний Суд постановою від 10.11.2021 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічного позову скасував і в цій частині справу № 501/389/14-ц направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

В постанові Верховного Суду зазначено, що аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються лише в частині задоволених позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» та відмови в задоволенні зустрічного позову, в іншій частині не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.

Отже рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в частині відмови у примусовому виселенні не були предметом перегляду у Верховному Суді.

Предметом розгляду в суді першої інстанції після направлення Верховним Судом справи № 501/389/14-ц на новий розгляд є позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте суд першої інстанції здійснюючи розгляд справи після її направлення на новий розгляд Верховним Судом, у порушення норм процесуального права розглянув вимоги позивача про примусове виселення, у задоволенні яких постановою Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року відмовлено і в цій частині Верховним Судом вимоги не переглядалися.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2023 року в частині відмови у виселенні ОСОБА_1 слід скасувати.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2023 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково. Зупинити виконання цієї постанови в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 3654 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 47757169 від 20.01.2014 року, а при зверненні з апеляційною скаргою судовий збір в сумі 5481 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4225 від 29 червня 2023 року.

Оскільки позовна заява та апеляційна скарга підлягають задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5695,11 грн (2877,95 грн подання позовної заяви ( 3654 грн х 777635,60 грн / 987329,84 грн) + 2817,16 грн за подання апеляційної скарги (5481 грн х 777635,60 грн / 1512949,98 грн).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної лінії № 2468-н від 03 жовтня 2008 року, у розмірі 777635,60 грн та складається: заборгованість за тілом кредиту становить - 485000 грн; заборгованість по відсоткам 238758,70 грн; пеня по відсоткам 52726,07 грн; пеня по кредиту 1150,83 грн звернути стягнення на предмет іпотеки:

- квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м (яка належала ОСОБА_3 на підставі договору зареєстрованого Бюро технічної інвентиризації м. Іллічівська від 02.10.2008 року, зареєстрованого у книзі під реєстровим номером № 99, стор. 284);

- земельну ділянку із цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, загальною площею площею 0,024 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зі всіма приналежностями, в тому числі об`єктами, як завершеного, так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній, та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать Іпотекодавцю на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах згідно з Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Зупинити виконання цієї постанови в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17) судовий збір у розмірі 5695 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн 11 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький