Справа № 645/3635/23
Провадження № 2-ві/645/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - Мартинової О.М.,

за участі секретаря судового засідання - Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивачки ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ульяніч І.В. у справі №645/за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Ульяніч І.В. знаходиться цивільна справа № 645/3635/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

03 жовтня 2023 року позивачка ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву про відвід судді Ульяніч І.В.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що в провадженні судді Ульяніч І.В. на розгляді перебуває її позов про розірвання договору довічного утримання. Вважає, що суддя Ульяніч І.В. зацікавлена в результаті відмови їй у задоволенні позовних вимог, поведінка судді визиває у неї сумніви щодо об`єктивності та неупередженості, у зв`язку з чим просить задовільнити її заяву про відвід судді Ульяніч І.В.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року заявлений позивачкою ОСОБА_1 відвід судді Ульяніч І.В. у цивільній справі № 645/3635/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання визнано необґрунтованим, справу передано до канцелярії суду для визначення судді, в порядку, передбаченому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ульяніч І.В. визначено суддю Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинову О.М.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши доводи, викладені в заяві, а також докази, надані в обґрунтування заявлених вимог, дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки відвід належним чином не вмотивований з огляду на наступне.

Підстави для заяви відводу судді передбачені ст. ст. 36,37 ЦПК України.

Так, статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Статтею 2 цього закону передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В рішеннях у справах «Ветштайн проти Швейцарії» та «Ферантелі та Сантанжело проти Італії», Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії», правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

Позивачка ОСОБА_1 в своїй заяві про відвід судді Ульяніч І.В. зазначає, що під час розгляду цивільної справи за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, існує зацікавленість судді в результаті відмови їй у задоволенні позовних вимог, така поведінка судді Ульяніч І.В. викликає у неї сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи. При цьому позивачка не конкретизує такі твердження та не надає жодних доказів на підтвердження вказаних фактів та обставин.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ульяніч І.В., оскільки обставини, на які посилається позивачка, не передбачені статтями 36,37 ЦПК України в якості підстав для відводу судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, не виявлено.

Враховуючи, що передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, вважаю заяву про відвід необґрунтованою, у задоволенні відводу слід відмовити, а розгляд даної справи продовжити в тому ж складі суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.4, 12, 36, 39, 40, 258, 259 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ульяніч І.В. у справі №645/за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Мартинова