Провадження № 2/337/66/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Огурцової О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський Владислав Вікторович про визнання спільно нажитим майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, предмет та підстави якого змінював в ході підготовчого провадження. Позивач остаточно визначив предмет спору та позовні вимоги у позовній заяві від 13.02.2023 року (а.с. 76-79).

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04.05.2019 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 . До реєстрації шлюбу, починаючи з 2016 року дочка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . Між дочкою та ОСОБА_4 склались відносини, що притаманні подружжю. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спільно проживали в квартирі АДРЕСА_1 , разом проводили дозвілля, мали спільні права та обов`язки, спільний побут та відпочинок. ОСОБА_5 отримувала більший дохід, ніж ОСОБА_4 , тому матеріально утримувала сім`ю. За час спільного проживання подружжя накопичило кошти на придбання автомобілю KIA Sportage 2019 року випуску. Факт спільного проживання підтверджують фотознімки із відпочинку, під час спільного готування вдома, святкування весілля.

Крім того, до шлюбу із ОСОБА_4 , дочка придбала банківські метали мірні золоті злитки загальною вартістю 391 588,45 грн. Мала збереження у вигляді грошових коштів в сумі 9000 доларів США. Це майно входить до складу спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 . Проте ОСОБА_4 привласнив собі золоті вироби та грошові кошти.

Просить суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без фактичної реєстрації шлюбу у період часу з січня 2016 року по 04 травня 2019 року;

- визнати автомобіль «Kia Sportage», 2019 року випуску, спільно нажитим майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину автомобіля «Кіа Sportage», 2019 року випуску;

- визнати банківський метал (золото), належне ОСОБА_5 , та придбане нею за банківськими квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій з купівлі-продажу банківського металу від 06.07.2004 р., 08.02.2005 р. та 05.02.2008 р., яке знаходиться у відповідача, майном, що підлягає спадкуванню;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини банківського металу (золота), придбаного ОСОБА_5 за банківськими квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій з купівлі-продажу банківського металу від 06 липня 2004 р., 08.02.2005 р. та 05.02.2008 р., та стягнути з ОСОБА_4 на користь Позивача золото в кількості 2,146 тройських унцій;

- визнати грошові кошти в сумі 9000 доларів США (329 117, 40 грн.), належні ОСОБА_5 та нажиті нею до шлюбу з ОСОБА_4 , які знаходиться у Відповідача, майно, що підлягає спадкуванню;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача 6000 доларів США;

- покласти на відповідача судові витрати.

07.11.2022 року суддя відкрив по справі загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання (а.с.36).

16.01.2023 року представник відповідача адвокат Степанова Н.Г. подала відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказала, що автомобіль KIA Sportage є особистою приватною власністю ОСОБА_4 , який придбав автомобіль за власні кошти до реєстрації шлюбу. Кошти на придбання автомобіля складаються з власних заощаджень відповідача, коштів від продажу попереднього автомобіля ДЕУ Ланос в сумі 4000 доларів США та коштів, які він отримав від батька після продажу квартири. Автомобіль був придбаний 19.04.2019 року а отриманий ОСОБА_4 у власність 26.04.2019 року на підставі акту прийняття-передачі. Про наявність у ОСОБА_5 золотих виробів відповідачу ОСОБА_4 нічого не відомо, він їх ніколи у ОСОБА_5 не бачив. Так само ОСОБА_4 заперечує факт наявності у власності ОСОБА_5 на момент смерті грошових коштів в сумі 9000 доларів США, оскільки ОСОБА_5 мала інвалідність 3 групи через захворювання серця, не могла працювати повний робочий день, тому не мала таких заощаджень. В січні 2020 року через фінансові проблеми вона продала свій автомобіль Шевроле Авео (а.с. 48-50).

25.07.2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Середа А.А. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Степанова Н.Г. проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5-9).

ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 з 19.08.1994 по 05.04.2007 року (а.с. 10-11).

19 квітня 2019 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу автомобіля «Kia Sportage», 2019 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , на умовах 100% передоплати із ТОВ «Техноцентр «Навігатор», за яким здійснив 100% передоплату автомобіля. Ціна автомобіля склала 555496 гривень (а.с. 60-63).

Вартість автомобілю була сплачена ОСОБА_4 трьома платежами, що підтверджується копіями квитанцій, оригінали яких були оглянути в судовому засіданні. Так, відповідач сплатив 01.03.2019 року 55 000 гривень; 24.04.2019 року 270 000 гривень; 25.04.2019 року 223 504 гривень (а.с. 65), а разом сплатив 548 504 гривень.

26 квітня 2019 року ОСОБА_4 та ТОВ «Техноцентр «Навігатор» склали акт передачі-прийняття автомобіля, за яким автомобіль був переданий ОСОБА_4 (а.с. 64).

04 травня 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб (а.с. 66).

07 травня 2019 року автомобіль «Kia Sportage», 2019 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_4 , та отримав реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.67-68).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа №104 за 2022 рік (а.с. 14).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся її чоловік ОСОБА_4 (а.с. 114), батько ОСОБА_3 (а.с. 120 зворот.).

Матір померлої ОСОБА_7 від прийняття спадщини відмовилась (а.с. 121).

Згідно відомостей про доходи ОСОБА_4 за 2016-210 роки, відповідач протягом 2016-2018 років працював на АТ «ЗФЗ» та ТОВ «ЗФЗ», а починаючи з 2019 року отримував допомогу по безробіттю (а.с. 167-168).

ОСОБА_5 протягом 2016-2019 років була працевлаштована та отримувала дохід від ПП «Автостоянка», ТОВ «Торгівельний будинок «Антарес» (а.с.169). Працевлаштування ОСОБА_5 також підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 80-81).

Згідно відповіді ТСЦ МВС №2341, за ОСОБА_4 був зареєстрований автомобіль ЗАЗ-DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_3 з 15.09.2016 по 23.11.2016 року (а.с. 174).

За ОСОБА_5 зареєстрований автомобіль CHEVROLET AVEO реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В судовому засіданні були допитані свідки, які надали наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знайома із ОСОБА_5 з 2017 року. Свідок пояснила, що запрошувала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на своє весілля у 2018 році. Вона вважала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подружжям, оскільки вони себе поводили як подружня пара. Вона інколи бачила їх разом в парку, магазині. Вона привозила їм додому запрошення на весілля, знає, що вони проживали разом в квартирі по АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали разом з 2015 року. В 2019 році зареєстрували шлюб, але весілля не святкували. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом проживали в квартирі по АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 називала ОСОБА_4 своїм чоловіком, ставила до нього як до чоловіка. Вони разом купляли продукти в магазині, були на його весіллі як пара. В 2019 році ОСОБА_5 та ОСОБА_4 придбали за кошти ОСОБА_5 автомобіль КІА. ОСОБА_5 працювала у нього бухгалтером, мала високий дохід, оскільки працювала на декількох підприємствах бухгалтером.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що знайомий із ОСОБА_5 з 1994 року, вона працювала у нього бухгалтером. Йому відомо, що ОСОБА_5 з 2016 року почала проживати разом із ОСОБА_4 , сказала, що вийшла за нього заміж. В 2019 році ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували свій шлюб офіційно. В 2017 році ОСОБА_5 переїхала жити в квартиру ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 мала високий дохід, працювала бухгалтером на декількох підприємствах, давала кошти ОСОБА_4 на сплату комунальних послуг. Свідок пояснив, що автомобіль КІА був придбаний за кошти ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що є матір`ю померлої ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_4 проживав з її дочкою з 2016 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом 2016-2019 років постійно разом приїжджали до неї в гості, разом відпочивали, купували побутову техніку в квартиру. В 2019 році дочка сказала, що хоче із ОСОБА_4 придбати автомобіль КІА, попросила в борг 7000 доларів США. Свідок пояснила, що дала їй ці кошти в борг, але у зв`язку із тим, що дочка важко захворіла, вона дозволила ОСОБА_5 не повертати гроші.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він проживав із померлою ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 2006 по 2009 роки, а потім вони підтримували дружні стосунки. В 2015 році ОСОБА_5 сказала, що виходить заміж за ОСОБА_4 . В 2021 році ОСОБА_5 захворіла, сказала, що піде від чоловіка.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Позовні вимоги позивача в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у період з січня 2016 по 04.05.2019 року є безпідставними, оскільки не підтверджуються дослідженими по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд приймає до уваги висновки суду касаційної інстанції, які викладені у наступних постановах.

Так, у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) виклав правовий висновок, де зазначив, що лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Слід зазначити про те, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Позивач ОСОБА_3 на підтвердження проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу посилався на показання свідків та фотознімки.

Проаналізувавши показання, надані свідками, суд не встановив фактів, які дозволяють зробити висновок про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мали стосунки, притаманні подружжю.

Суд не бере до уваги пояснення свідків проте, що вони вважали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 чоловіком та дружиною, оскільки вони поводили себе як подружня пара, разом гуляли, відпочивали, готували, їздили на відпочинок. Показання свідків ґрунтуються лише на власному сприйнятті обставин, а не на конкретних фактах.

Так само суд відхиляє як докази фотознімки (а.с. 83-103), на яких зображено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом відпочивають, готують їжу, проводять дозвілля. Суд вважає, що надані фотографії не доводять наявність між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, а лише підтверджують, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом проживали та мали близькі стосунки.

Суд виходить із того, що наявність таких близьких стосунків між чоловіком та жінкою не обов`язково має означати, що вони проживають однією сім`єю один з одним. Як правило, шлюбу передує період знайомства, спільного проведення вільного часу, спільного проживання.

Про наявність ознак спільного проживання однією сім`єю можна говорити, коли між чоловіком та жінкою з`являються спільні права та обов`язки, вони разом ведуть господарство, здійснюють спільні витрати в інтересах сім`ї, планують спільний бюджет.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_3 та його представник не надали суду таких доказів, на підставі яких можна встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у період з січня 2016 по 04.05.2019 року, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги суд відмовляє.

Щодо позовних вимог про визнання автомобіля «Kia Sportage» спільно нажитим майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими внаслідок наступного.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України).

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України).

Частиною 1 ст.210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Отже, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4 , до реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 , уклав 19.04.2019 року договір купівлі продажу автомобіля «Kia Sportage». Вартість автомобілю була сплачена в повному обсязі 25.04.2019 року, а 26.04.2019 року був складений акт передачі-прийняття автомобіля, за яким автомобіль був переданий ОСОБА_4 .

Пунктом 3.2.2 Договору передбачено, що після отримання покупцем автомобіля у продавця згідно умов цього договору, покупець повинен провести державну реєстрацію автомобіля в уповноважених державних органах у порядку та в строки визначені чинним законодавством України (а.с. 60).

Проте, автомобіль був зареєстрованим за ОСОБА_4 07.05.2019 року, тобто під час перебування у шлюбі із ОСОБА_5 , оскільки шлюб був укладений 04.05.2019 року.

Суд не погоджується із доводами ОСОБА_4 та його представника в частині того, що право власності на автомобіль виникло з 26.04.2019 року, на підставі положень ст. 334 ЦК України, за якою право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна.

Так, Верховний Суд при розгляді подібного спору у справі №683/2694/16-ц в постанові від 30.10.2019 року дійшов таких висновків. Доводи касаційної скарги про те, що право власності за договором купівлі-продажу автомобіля виникло у позивача з моменту передачі автомобіля за договором є безпідставними з огляду на зазначені вище обставини, яким судами надана належна правова оцінка про те, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах.

Суд вважає, що після підписання акту приймання-передачі 26.04.2019 року спірний автомобіль КІА у власність ОСОБА_4 не перейшов. Тому автомобіль є спільно нажитим майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки право власності на автомобіль було набуте під час шлюбу.

Разом з тим, позовні вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/3 частину автомобіля в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно. Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом заведена спадкова справа. ОСОБА_3 не довів, що він позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Тому суд вважає, що він може оформити право власності в порядку спадкування у нотаріуса.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 2/3 частини банківського металу (золота), визнання грошових коштів в сумі 9000 доларів США спільно нажитим майном подружжя та стягнення з ОСОБА_4 на його користь 6000 доларів США, то слід зазначити наступне.

На підтвердження того, що після смерті ОСОБА_5 залишилось майно у вигляді банківського металу (золота), суду надані:

- квитанція від 06.07.2004 року про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу без підпису, печатки, прізвища покупця (а.с. 16);

- квитанція від 05.02.2008 року про здійснення операції з купівлі-продажу банківського металу без прізвища покупця (а.с. 17);

- квитанція від 08.02.2005 року про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу без прізвища покупця, підпису клієнта (а.с. 18).

Суд відхиляє як докази вказані квитанції, оскільки вони не доводять, що банківські метали були придбані саме ОСОБА_5 . Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_6 до 05.04.2007 року, тому ці банківські метали могли бути спільним майном подружжя. Суду не надано жодного доказу того, що на момент смерті ОСОБА_5 , ці банківські метали не були відчужені, і перебували у власності ОСОБА_5

ОСОБА_4 у запереченнях на позов зазначив, що він нічого не знав про наявність банківських металів у ОСОБА_5 , ніколи їх не бачив.

Так само нічим не доведено, що після смерті ОСОБА_5 залишились грошові кошти в сумі 9000 доларів США. Жодного доказу на підтвердження цієї обставини надано не було.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог, предметом яких є банківські метали (золото) та грошові кошти в сумі 9000 доларів США, суд відмовляє.

У зв`язку із викладеним, суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково в частині визнання автомобіля «Kia Sportage» спільно нажитим майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом була задоволена одна позовна вимога немайнового характеру, за яку позивач сплатив судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок, то суд покладає на відповідача судовий збір у цьому розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати автомобіль «Kia Sportage», 2019 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 спільно нажитим майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27.10.2023 року.

Суддя: А.М. Котляр