ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/1/22

Головуючий у першій інстанції Савенко А.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/441/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в

Чернігівській області

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області у складі судді Савенка А.І. від 18 лютого 2022 року, місце ухвалення рішення смт Варва, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року (а.с.26) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області переплату пенсії в розмірі 10 700 грн. Вимоги заявленого позову Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області обґрунтовувало тим, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №670104, з 20.11.2019 року по 30.11.2020 року, визнана особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, у зв`язку з чим перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та отримувала відповідну пенсію. При цьому, по пенсійних справах, по яким термін виплати був по 30.11.2020 року, виплата пенсії на період продовження карантину продовжувалась автоматично, а тому і у випадку з ОСОБА_1 було проведено автоматичне продовження виплати пенсії до 30.04.2021 року, без отримання відповідної виписки з акту огляду МСЕК. Позивач вказує, що в подальшому ним було отримано списки МСЕК від 04.03.2021 року, в яких було зазначено, що органами МСЕК за результатами переогляду ОСОБА_1 , повторно група інвалідності не встановлювалась. Позивач стверджує, що у зв`язку із даними обставинами, ОСОБА_1 у період з 01.12.2020 року по 30.04.2021 року не мала права на отримання пенсії по інвалідності, а тому нарахована їй пенсія у розмірі 10 700 грн., за вказаний період, підлягає стягненню на користь позивача.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 18.02.2022 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачену переплату пенсії у розмірі 2 200 гривень. В іншій частині позовних вимог, судом відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати в сумі 466 грн. 71 коп.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить скасувати рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 18.02.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.02.2022 року ухвалено судом при неповному та невірному з`ясуванні судом першої інстанції фактичних обставин справи, із порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначають, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №670104, з 20.11.2019 року по 30.11.2020 року, була визнана особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, у зв`язку з чим перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та отримувала відповідну пенсію. При цьому, по пенсійних справах, по яким термін виплати був по 30.11.2020 року, виплата пенсії на період продовження карантину продовжувалась автоматично, а тому і у випадку з ОСОБА_1 було проведено автоматичне продовження виплати пенсії до 30.04.2021 року, без отримання відповідної виписки з акту огляду МСЕК. Апелянт стверджує, що в подальшому, позивачем було отримано списки МСЕК від 04.03.2021 року, в яких було зазначено, що органами МСЕК за результатами переогляду ОСОБА_1 повторно група інвалідності не встановлювалась. За доводами апелянта, відповідач ОСОБА_1 у період з 01.12.2020 року по 30.04.2021 року не мала права на отримання пенсії по інвалідності, і тому нарахована їй пенсія у розмірі 10 700 грн. за вказаний період підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 18.02.2022 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.68,69), сторони по справі обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 22.11.2019 року серії 12ААБ №670104 строком з 20.11.2019 року по 30.11.2020 року визнана особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, у зв`язку з чим перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та в період з 20.11.2019 року по 30.04.2021 року отримувала пенсію по інвалідності (а.с.12-13,14,15,16, 17-18).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було отримано список осіб, повторно оглянутих МСЕК, та яким не встановлено групу інвалідності. В зазначеному списку значиться, в тому числі, і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, датою огляду (переогляду) зазначено - 04 березня 2021 року (а.с.11).

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 18.02.2022 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачену переплату пенсії у розмірі 2 200 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог, судом відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати в сумі 466 грн. 71 коп.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2022 року, частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , які б доводили її недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів, за період з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року, адже повторний огляд відповідача ОСОБА_1 органами МСЕК та невстановлення їй статусу інвалідності відбувся лише 04.03.2021 року. За даних обставин, як вказав суд першої інстанції, відповідач фактично до 04.03.2021 року не могла дізнатись результати повторного огляду, а вимоги щодо дотримання карантинних заходів надавали право відтермінування такого огляду. За твердженнями суду першої інстанції, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача надмірно виплаченої суми пенсії, відповідно до статті 1215 ЦК України, у межах строку з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року. Разом з тим, судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті прийнято до уваги, що відповідачем не заперечується той факт, що їй було відомо, що з 04.03.2021 року у неї відсутній статус особи із інвалідністю ІІІ групи, і тому нарахування їй відповідної пенсії було неправомірним, оскільки відповідач, діючи недобросовісно, не повідомила про це Пенсійний орган, що і призвело до переплати пенсії за квітень місяць 2021 року, що відповідно до матеріалів справи становить 2 200 грн. (а.с.17-18,19).

Таким чином, оскільки судом першої інстанції в ході розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що за результатами її огляду органами МСЕК, з 04.03.2021 року у неї відсутній статус особи із інвалідністю, проте відповідач не повідомила про це Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, продовжуючи отримувати пенсію по інвалідності, суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для висновку, що сплачені відповідачу кошти з 01 по 30 квітня 2021 року, в рахунок оплати пенсії по інвалідності в розмірі 2 200 грн., необхідно вважати пенсією, яка виплачена надміру, внаслідок зловживань з боку її отримувача. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої суми пенсії, відповідно до статті 1215 ЦК України, у межах строку з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року, за недоведеністю вимог заявленого позову у вказаній частині.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2022 року про часткове задоволення вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2022 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначають, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №670104, з 20.11.2019 року по 30.11.2020 року, була визнана особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, у зв`язку з чим перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та отримувала відповідну пенсію. При цьому, по пенсійних справах, по яким термін виплати був по 30.11.2020 року, виплата пенсії на період продовження карантину продовжувалась автоматично, а тому і у випадку з ОСОБА_1 було проведено автоматичне продовження виплати пенсії до 30.04.2021 року, без отримання відповідної виписки з акту огляду МСЕК. Апелянт стверджує, що в подальшому, позивачем було отримано списки МСЕК від 04.03.2021 року, в яких було зазначено, що органами МСЕК за результатами переогляду ОСОБА_1 повторно група інвалідності не встановлювалась. За доводами апелянта, відповідач ОСОБА_1 у період з 01.12.2020 року по 30.04.2021 року не мала права на отримання пенсії по інвалідності, і тому нарахована їй пенсія у розмірі 10 700 грн. за вказаний період підлягає стягненню на користь позивача.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2022 року, виходячи із наступного.

Частиною 1 статті 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою (стаття 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність (абзац 3 ч. 1 статті 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Разом з тим, у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короно-вірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю, виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів, з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю (п.14.6 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 19.12.2020 року до 31.03.2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, від 20.05.2020 року №392, від 22.07.2020 року № 641.

Частиною 1 статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а і тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Відповідно до приписів статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Отже, законодавцем передбачено два винятки із даного правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №174/404/16-ц, провадження №61-11601св18.

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду: від 12.12.2018 року у справі №711/1509/17, від 21.06.2018 року у справі №554/1809/17, від 31.10.2018 року у справі №307/2100/16-ц, від 13.04.2020 року у справі №487/2596/17.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду першої інстанції відносно того, що позивачем не надано до суду доказів зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , які б доводили її недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів за період з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року, оскільки повторний огляд відповідача ОСОБА_1 органами МСЕК та невстановлення їй статусу інвалідності відбулось лише 04.03.2021 року. З цих підстав відповідач фактично до 04.03.2021 року не могла дізнатись про результати повторного огляду, а вимоги щодо дотримання карантинних заходів надавали право відтермінування такого огляду. Без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії, відповідно до статті 1215 ЦК України, у межах строку з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі Рисовський проти України від 20.10.2011 року Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії від 05.01.2000 року, Онер`їлдіз проти Туреччини від 18.06.2002 року, Москаль проти Польщі від 15.09.2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії від 20.05.2010 року і Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008 року), і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини від 18.06.2002 року та Беєлер проти Італії від 05.01.2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2022 року відносно того, що виплата пенсії відповідачу за період з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року була проведена позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, при цьому, факту недобросовісності з боку відповідача судом не встановлено, у зв`язку з чим передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів, відсутні.

Разом з тим, судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті прийнято до уваги, що відповідачем не заперечується той факт, що їй було відомо, що з 04.03.2021 року у неї відсутній статус особи із інвалідністю ІІІ групи, і тому нарахування їй відповідної пенсії було неправомірним, оскільки відповідач, діючи недобросовісно, не повідомила про це Пенсійний орган, що і призвело до переплати пенсії за квітень місяць 2021 року, що відповідно до матеріалів справи становить 2 200 грн. (а.с.17-18,19).

Таким чином, оскільки судом першої інстанції в ході розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що за результатами її огляду органами МСЕК, з 04.03.2021 року у неї відсутній статус особи із інвалідністю, проте відповідач не повідомила про це Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, продовжуючи отримувати пенсію по інвалідності, суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для висновку, що сплачені відповідачу кошти з 01 по 30 квітня 2021 року, в рахунок оплати пенсії по інвалідності в розмірі 2 200 грн., необхідно вважати пенсією, яка виплачена надміру, внаслідок зловживань з боку її отримувача. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої суми пенсії, відповідно до статті 1215 ЦК України, у межах строку з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року, за недоведеністю вимог заявленого позову у вказаній частині.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.02.2022 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі документально підтверджених з`ясованих обставин, на які сторони спору посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 30.10.2023 року.

Головуючий: Судді: