ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/182/23 Номер провадження 22-ц/814/4392/23Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Сальної Н.О.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Голубенка В.П.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Нагайника М.Г.,

представника третьої особи Стеценко М.О.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про віддібрання дітей та повернення їх за місцем проживання матері та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення проживання дітей

третя особа: орган опіки та піклування Шишацької селищної ради Полтавської області

за апеляційною скаргою адвоката Голубенка Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Вергун Н.В. у сел.Шишаки, зі складанням повного тексту 12 липня 2023 року,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Уточнивши позовні вимоги, просила постановити судове рішення, яким відібрати у ОСОБА_2 неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Зазначала, що незважаючи на досягнуту домовленість при розірванні шлюбу про те, що діти проживатимуть з матірю, ОСОБА_2 без рішення суду про визначення місця проживання дітей разом з ним, обманним шляхом, з метою нібито участі у вихованні дітей, запросив останніх до себе, а потім обіцяючи всілякі блага та надаючи їм повну свободу дій й вседозволеність, умовив залишитись проживати разом з ним.

У зв`язку з цим, з кінця травня 2022 року син ОСОБА_7 , та з кінця листопада 2022 року доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали проживати разом з батьком та його родиною.

Позивач вважає, що така поведінка ОСОБА_2 , як батька багатодітної сім`ї, який з дня народження дітей участі у їх вихованні та розвитку не приймав, є протиправною та направленою виключно на запобігання спробам бути мобілізованим.

Оскільки відповідачем не створено належних умов, необхідних для всебічного розвитку та навчання дітей, а налаштування батьком дітей проти неї та створення перешкод у їх спілкуванні з матір`ю негативно впливають на їх емоційний стан, просила суд негайно постановити рішення, яким відібрати у нього ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та повернути їх за попереднім місцем проживання.

17.03.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою в якій просив, визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ним.

Вказував, що те, що діти проживають з ним за їх бажанням, для яких створені належні умови для життя й розвитку. Будь - яких протиправних дій відносно дітей, щоб вплинути на їх бажання жити з ним, він не вчиняв. За час проживання дітей у його родині, відповідач ОСОБА_1 участі у їх утриманні та вихованні не приймає.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про відібрання дітей та повернення їх за її місцем проживання, вважав подачу ним у січні 2023 року позову про звільнення від сплати аліментів, у зв`язку з тим, що діти проживають разом з платником аліментів.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дітей та повернення їх за місцем проживання матері відмовлено.

Задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Визначено місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місяця проживання: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з сплати судового збору, в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Районний суд, керуючись найкращими інтересами дітей, беручи до уваги рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шишацької селищної ради, з врахуванням стосунків, що склалися між батьком та дітьми, створив у сім`ї атмосферу любові й моральної та матеріальної забезпеченості, небажання дітей проживати разом з матір`ю, прийшов до висновку про задоволення зустрічного позову.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 липня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10 у Жоржівській сільській раді Шишацького району Полтавської області зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_11 ».

Від цього шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року, яке набрала законної сили 22 лютого 2016 року, позов ОСОБА_12 задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 розірвано. Після розірвання шлюбу залишено за позивачем прізвище « ОСОБА_11 » .

Подружжям досягнуто домовленість про проживання дітей разом з матір`ю.

04 березня 2016 року ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_13 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_14 , посилаючись на норми ст. 162 СК України, просила постановити рішення, яким повернути дітей за місцем її проживання матері.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей сторін з батьком, мотивований бажанням дітей проживати разом з ним.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний, дійшов висновку, що стосунки, що склалися між батьком та дітьми, який протягом тривалого часу створив у сім`ї атмосферу любові й моральної та матеріальної забезпеченості, що позитивно вплинуло на розвиток дітей і не може бути не враховане при вирішенні зустрічного позову; не бажання дітей проживати разом із матір`ю, яка створила нову сім`ю та не довела наявності необхідних умов в цій сім`ї для їх нормального розвитку і виховання, неприязнь дітей до її чоловіка, оточування з яким, за певних обставин, може стати для них психотравмуючим фактором і завдасть шкоди їх інтересам.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі змістом статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Частинами другою та третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга статті 159 СК України).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Згідно з ч.1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

У спорах між батьками про відібрання дитини та про повернення її за попереднім місцем проживання акцентовано, що відібрання дитини в контексті ст. 162 СК України це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку із чим у кожному випадку потрібно виявити й оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, проте з урахуванням права кожного з батьків і їхньої добросовісної поведінки задля дотримання прав дитини та кожного з них.

Отже, судом не встановлено, а стороною позивача за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів, того, що відбувається порушення прав та інтересів дітей, коли вони проживають з батьком, та останній на них негативно впливає, а тому відібрання дітей з їхнього природнього середовища спричинить психотравмуючий ефект та не відповідатиме позитивному результату, який покликана захищати ст. 162 СК України.

Так, відповідно до висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 07.03.2023 року працівниками Служби у справах дітей Шишацької селищної ради проведено обстеження житлово-побутових умов позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 та відповідача, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 , мати, має такий склад сім`ї: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 чоловік; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 син; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 батько; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 мати; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син, не проживає, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 донька, не проживає.

Сім`я проживає у приватному будинку, який належить матері ОСОБА_1 , складається з 4-х житлових кімнат, газифікований, наявне тепло, кімнати в належному санітарному стані, є необхідні меблі, побутова техніка, достатній запас продуктів. Родина обробляє земельну ділянку та утримує домашнє господарство. Для дітей відведено спальні місця, шафи для одягу, місця для навчання та проведення дозвілля. ОСОБА_1 працевлаштована в ТОВ «Райз Північ».

ОСОБА_2 , батько, має такий склад сімї: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_12 дружина; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_13 донька; ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_14 донька; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 донька; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син, проживає без реєстрації; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 донька, проживає без реєстрації.

Сімя проживає у приватному будинку, який належав покійній матері ОСОБА_2 , складається з 3-х житлових кімнат, газифікований, опалюється також твердим паливом, наявне водопостачання та водовідведення. Умови проживання задовільні, в будинку тепло, кімнати в належному санітарному стані, є необхідні меблі, побутова техніка, достатній запас продуктів. Родина обробляє земельну ділянку та утримує домашнє господарство, тож діти забезпечені повноцінним харчуванням, мають спальні місця, шафи для одягу, місця для навчання та проведення дозвілля, особисті речі, засоби гігієни, гаджети.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 навчаються в Великоперевізькій філії І-ІІ ст. освітній заклад «Шишацька спеціалізована школа ім. В,І, Вернадського Шишацької селищної ради Полтавської області».

ОСОБА_21 працевлаштований у Шишацькому районному товаристві мисливців та рибалок «Фазан», має регулярний дохід.

Працівниками КУ «Центр надання соціальних послуг Шишацької селищної ради» здійснено відвідування та складено акти оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 та сім`ї ОСОБА_1 .

Відповідно до актів, батько спроможний виконувати обов`язки з виховання дітей та догляду за ними.

У його сім`ї сприятливий психологічний клімат, члени родини доброзичливі, прагнуть допомогти один одному, виявляють взаємоповагу.

У будинку матері створені умови для проживання дітей, ОСОБА_1 має середній рівень тривожності, не виявляє агресивності, здатна керувати власним емоційним станом (встановлено після консультації у психолога Центру за результатами методик).

Членами комісії заслухано думку малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо визначення їхнього місця проживання, на що діти висловили тверде бажання проживати у сім`ї батька і надалі, з матір`ю та її родиною стосунки напружені та вони почуваються некомфортно, так як у сім`ї часто виникають конфліктні ситуації. Натомість у родині батька панує доброзичлива атмосфера, діти почувається у безпеці, відчувають до себе повагу, розуміння їхніх потреб та почуттів.

Орган опік та піклування Шишацької селищної ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_9 разом з батьком.

Проаналізувавши наведений матеріальний стан сторін, кожен з яких характеризується позитивно, має власний дохід та житло, колегія суддів виходить з того, що інтереси дитини у вирішенні цього спору є першочерговими і за сукупності доказів, наданих сторонами, обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що саме проживання з батьком відповідатиме інтересам дітей, враховуючи більшу прихильність неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до батька, з урахуванням думки дітей та висновку органу опіки та піклування, а також проживання тривалий час у звичному для них середовищі, не допускаючи негативного впливу на психоемоційний стан дитини.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову та визначення місця проживання дітей з батьком.

Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним у справі доказам, достатньо повно встановили обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-88 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Тому, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а тому вона підлягає відхиленню, а рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Голубенка Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.10.2023 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна