КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/2766/22 Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Щиголя Володимира Валерійовича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн», про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 21 вересня 2021 року біля 10 год. 59 хв. відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Москаленка Сергія, 35 у місті Броварах Броварського району Київської області, при зміні напрямку руху не впевнився у безпечному маневрі та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року водія автомобіля марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «СК«Ю.ЕС.АЙ.».

21 вересня 2021 року позивач ОСОБА_2 повідомив про дорожньо-транспортну пригоду ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» та надав страховику відповідні документи.

Разом з тим, страховик на неодноразові звернення не відреагував, не направив представника для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

У Моторно-транспортному страховому бюро України повідомили про те, що якщо страховик не направляє уповноваженого представника, то потерпіла особа має право самостійно звернутися до незалежного експерта для отримання відповідного висновку.

Відповідно до висновку експерта Новоселецького В.А. № 04/10 вартість відновлювального ремонту КТЗ марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 98 777 грн; вартість матеріального збитку становить 45 683,12 грн.

Згідно з рахунком на оплату № 671 від 17 грудня 2021 року, на підставі проведеного огляду та складення калькуляції фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (станція технічного обслуговування «Аrt Customs» м. Бровари), вартість ремонту автомобіля марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , буде становити 98 023 грн.

Також, позивачем понесено витрати по оплаті проведеного технічного огляду для визначення стану пошкодження комплектуючих частин фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у розмірі - 1 600 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт № 210012187 від 17 грудня 2021 року та копією квитанції № 465854051 про перерахування коштів від 17 грудня 2021 року.

Позивачем також понесено витрати на виконання дослідження по висновку експерта № 04/10 від 08 листопада 2021 року в розмірі - 3 600 грн.

На офіційному сайті ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» зазначено про те, що «прийом документів за страховими випадками здійснює асистуюча компанія ТОВ «Фінанс-Лайн» (на підставі договору доручення № 22-11). Учасникам події слід надсилати документи «Укрпоштою» за адресою: 36019, місто Полтава, а/с 41, ТОВ «Фінанс-Лайн».

22 грудня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та на адресу асистуючої компанії ТОВ «Фінанс-Лайн» направлено заяву про страхове відшкодування з доданими доказами та необхідними документами на підставі опису вкладення у цінний лист, що підтверджується накладними № 249 (ТОВ «Фінанс-Лайн»), № 273 (ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.), а також на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

Заяву про страхове відшкодування разом з додатками отримано асистуючою компанією ТОВ «Фінанс-Лайн» - 28 грудня 2022 року, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» - 31 грудня 2022 року, що підтверджується повідомленнями про вручення № 243 (ТОВ «Фінанс-Лайн») та № 273 (ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»).

Разом з тим, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» рішення про задоволення заяви про виплату страхового відшкодування чи про відмову у його виплаті не направило і відповідно жодних виплат страхового відшкодування на користь позивача не здійснило.

Також вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав сильних душевних страждань. В автомобілі під час цієї пригоди перебувала його дитина. Порушені нормальні життєві зв`язки. ОСОБА_2 був позбавлений можливості використовувати належний йому транспортний засіб. Він був змушений неодноразово звертитися до страховика, працівники якого в телефонній розмові тільки обіцяли вирішити питання щодо виплати страхового відшкодування. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі - 10 000 грн.

Таким чином ОСОБА_2 просив стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, 45 683, 12 грн, витрати на проведення дослідження пошкоджень у розмірі 1 800 грн, витрати на проведення технічного огляду в розмірі 800 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн; стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, 53 093,88 грн, витрати на проведення дослідження пошкоджень у розмірі 1 800 грн, витрати на проведення технічного огляду в розмірі 800 грн; моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою - 45 683,12 грн, витрати на проведення дослідження пошкоджень у розмірі 1 800 грн, витрати на проведення технічного огляду в розмірі 800 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, судовий збір у розмірі 585 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, - 53 093,88 грн, витрати на проведення дослідження пошкоджень у розмірі 1 800 грн, витрати на проведення технічного огляду в розмірі - 800 грн; моральну шкоду в розмірі 5 000 грн; судовий збір у розмірі 585,15 грн.

Стягнути на користь держави судовий збір: з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» - 496,20 грн; з ОСОБА_1 у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Щиголь В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилався, що судом неповно та неправильно з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення спору, неправильно застосовано норми матеріального права, не застосовані норми права, які мали б бути застосовані, а тому висновки суду, викладені у рішенні щодо наявності підставі для задоволення позову у повному обсязі, не відповідають дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не відобразив у рішенні суду доводи, які були викладені в письмових поясненнях у справі.

Судом не надано правової оцінки обставинам, щодо спростування відповідачем висновку експерта та наголошено на невідповідності закону поданого позивачем висновку.

Вказує, що висновок експерта є таким, що не відповідає вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, відповідно до якого визначення вартості матеріального збитку, яка потребує встановлення, проводиться на дату настання події, а як видно із висновку визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту проведено на момент проведення дослідження, а не на момент настання ДТП, яка мала місце 21.09.2021. Крім того, ціни на запасні частини у ремонтній калькуляції, яка є частиною висновку взято станом на 04.11.2021, а не на дату ДПТ.

Вважає, що оскільки матеріальний збиток визначено з порушенням Національного стандарту № 1, вартість частини відновлювального ремонту, що стягується із відповідача визначена неправильно, оскільки від повної вартості відновлювального ремонту, яку визначив експерт відняти вартість матеріального збитку в сумі дорівнює неправильно визначений розмір суми про яку просить стягнути.

Враховуючи, що висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом, не підлягають вимоги про відшкодування витрат, понесених на оплату послуг експерта з проведення дослідження, технічного огляду та складення калькуляції.

Судом не враховано, що рахунок складено на підставі основного договору, копія якого не була долучена до позовної заяви. А отже встановити, що позивачем автомобіль відремонтовано саме у ФОП ОСОБА_3 та за вказаним у рахунку цінами неможливо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Посилання в апеляційній скарзі на висновок експерта, що він не є правильним, вважає безпідставними. Звертає увагу, що Новоселецький В.А. є судовим експертом та має вищу автотехнічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2, про що свідчить свідоцтво. Наданий висновок експерта відповідає вимогам закону, а відповідачем не надано на спростування будь - яких інших доказів. Щодо доводів апелянта про визначення матеріального збитку з порушенням вимог Національного стандарту, зазначає, що в апеляційний скарзі відсутні посилання на конкретні норми Національного стандарту, які нібито порушено при складані висновку.

Крім того, відповідач заперечуючи проти заявленого розміру матеріальної шкоди не скористався правом ініціювати проведення судової експертизи для визначення фактичної вартості збитків. Апелянт також не був позбавлений можливості провести власне дослідження вартості збитку, із залученням відповідного фахівця.

Апелянтом не було надано до суду іншого звіту оцінювача або висновку експерта, які б спростовували розрахунок суми збитку.

Доводи щодо методів проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки, зазначає, що відповідно до ч. 15 Національно стандарту повинні ґрунтуватись на результатах аналізу продажу (пропонування) на подібне майно . Витрати на відтворення (заміщення) повинні визначатися на дату оцінки з урахуванням ринкових цін.

Посилання на рішення суду в іншій справі, яким відмовлено у задоволені позову, як на судову практику є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не висновки суду першої інстанції. Крім того, вказане рішення не переглядалось в суді апеляційної інстанції та касаційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2021 року о 10 год. 59 хв. за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Москаленка Сергія, 35, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вище зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1. Правил дорожнього руху України.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року в справі № 361/8602/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Строк дії договору: 00:00 18.11.2020 по 17.11.2021 включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн; за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн. Франшиза - 0 (поліс № 201898750 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

24 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ. з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (яка оформлена підрозділом Національної поліції України), до якого додав: копію паспорту, копію полісу ОСЦПВ, копію ІПН, копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ, копію посвідчення водія.

Відповідні документи позивачем подано й на М Gmail, через Нову пошту на адресу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ».

22 грудня 2021 року ОСОБА_2 подав до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ТОВ «Фінанс-Лайн» заяви про здійснення відшкодування оціненої шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка трапилася 21 вересня 2021 року. До заяв додано: копію повідомлення про дорожню - транспорту пригоду (яка оформлена підрозділом Національної поліції України) від 21 вересня 2021року; докази направлення повідомлення; копію паспорту ОСОБА_2 ; копію РНОКПП ОСОБА_2 ; копію полісу № 201898750 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 листопада 2020 року; копію висновку експерта № 04/10 від 08 листопада 2021року; копію квитанції № 54010 від 23 жовтня 2021року; копію рахунку на оплату № 671 від 17 грудня 2021 року; копію Акту виконаних робіт № 210012187 від 17 грудня 2021року; копію квитанції № 465854051 про перерахування коштів від 17 грудня 2021 року; копію постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021року.

22 грудня 2021 року документи подано до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ТОВ «Фінанс-Лайн» через Укрпошту.

Матеріали справи не містять даних про надання ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ТОВ «Фінанс-Лайн» відповідей на звернення ОСОБА_2 .

Відповідно до копії висновку експерта № 04/10 від 08 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту КТЗ марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, на момент проведення дослідження складає 98 777 грн. Вартість матеріального збитку, завданого КТЗ марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 45 683,12 грн.

Згідно рахунку на оплату № 671 від 17 грудня 2021 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , вартість ремонту автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 98 023 грн.

Позивачем також понесені витрати на складання калькуляції станцією технічного обслуговування в розмірі 1 600 грн; за складання висновку експерта у розмірі 3 600 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог та обґрунтованості розміру страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України)

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691/цс-15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а винна особа, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію - відповідає за різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку.

Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі № 676/518/17 дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням».

На підтвердження вищевикладеного, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч. 1 ст.32 закону №1961-ІУ, ст. 22, абз. 3 п.3 ч. 1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, від 23 січня 2019 року у справі №750/6218/16-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №645/3746/16-ц, №591/3152/16-ц від 25.03.2019 року, від 25 березня 2019 року у справі №591/3152/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц, від 18 лютого 2020 року у справі №522/1251/15-ц.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому факт ДТП та вина ОСОБА_1 у його вчиненні додаткового доказування не потребує.

Оскільки позивачем доведено факт заподіяння належному транспортному засобу матеріальних збитків винними діями відповідача ОСОБА_1 та обов`язок страхової компанії ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувати останньому вартість матеріального збитку у розмірі 45 683,12 грн, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 різниці між сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 98 777 грн. та сумою вартості заподіяних майну матеріальних збитків у розмірі 45 673,12 грн, що складає 53 093,88 грн.

Доводи скарги про незгоду з визначеним у звіті №210/04-21 розміром матеріального збитку, неналежність та недостатність звіту, як доказу у справі, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки на спростування визначеного у звіті розміру матеріального збитку відповідачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів чи розрахунків, що є його обов`язком в силу приписів ст. 81 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про скасування рішення в частині стягнення з витрат по проведенню експертної оцінки є необґрунтованими, оскільки понесені позивачем витрати стягнуті з відповідача у зв`язку із задоволенням щодо нього вимог позивача, тому висновки суду у цій частині відповідають вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Щиголя Володимира Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана