Єдиний унікальний номер 448/1736/23
Провадження № 2-н/448/195/23
У Х В А Л А

Іменем України

30.10.2023 року м.Мостиська

Суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (юридична адреса:79016, м.Львів, вул.Шевченка,1, ) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію із ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника ТОВ "Львівенергозбут" Мицак І.Р. звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6524 гривні 40коп., яка надавалась ТОВ "Львівенергозбут" за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом ч.5 ст.19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно зі ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Так, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Зі змісту ч.5-7 ст.165 ЦПК України вбачається, що суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України судом направлено запит в Судововишнянську міську раду Яворівського району Львівської області для встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника.

На адресу суду 27.10.2023р. до суду надійшла відповідь з Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника, відповідно до якої, у територіальній громаді відсутні дані щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 . Крім того, вказали що для перевірки повної інформації при пошуку в автоматизованій системі реєстру РТГ потрібно вказати рік народження особи.

Також, як було зазначено вище, згідно ч.7 ст.165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Однак суддя позбавлений можливості сформувати відповідний запит засобами підсистеми ЄСІТС «Елекстронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з недостатністю вказаних у заяві про видачу судового наказу даних (дата народження та ідентифікаційний код особи боржника) для ідентифікації особи боржника, що підтверджується скріншотом здійснення запиту, щодо з`ясування зареєстрованого місця проживання боржника через ЄСІТС "Електронний суд".

Так, відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За загальним правилом частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Разом з тим, частиною 9 ст.165 ЦПК України, яка є спеціальною у даних правовідносинах, встановлено що, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Аналіз зазначених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що приписи ч.9 ст.165 ЦПК України є спеціальною нормою, якою встановлена окрема імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить положенням ст.162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності (п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України), а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи).

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

Таким чином, оскільки відомості про дійсне зареєстроване місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 відсутні, встановити його місцезнаходження суд не має можливості з огляду те, що отримана судом інформація не дає можливості однозначно ідентифікувати особу боржника та встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, оскільки заявником не надано інших даних для встановлення особи боржника (дата народження, ідентифікаційний номер), тому приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

А тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу ТОВ «Львівенергозбут» не повертається.

Керуючись ст.ст.164-167, 260-261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію із ОСОБА_1 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кічак