ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1744/23 Номер провадження 22-ц/814/4077/23Головуючий у 1-й інстанції Просіна Я.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Дорош А.І., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року (повний текст рішення складено 05 червня 2023 року) у справі за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документі,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документі.

В обґрунтування позову зазначено, що 15 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Торгпоставка» укладений договір купівлі-продажу майна, згідно якого відповідач став власником нежитлової будівлі - склад «Г-1» площею 272 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

16 листопада 2012 року відповідач прийняв зазначений об`єкт нерухомості у власність згідно акту приймання-передачі. На підставі вказаних документів, 14 листопада 2022 року відповідач зареєстрував право власності на будівлю після проведення реконструкції у зв`язку зі збільшенням площі до 296 кв.м., а також огорожа №1, ворота №2.

Зазначений об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в межах м. Лубни, комунальної форми власності площею 0,2032 га, кадастровий номер :05:017:0116, з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

У період з 16 листопада 2012 року по 06 квітня 2023 року відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, плату за користування землею не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалася для розміщення об`єкту нерухомого майна та іншої промисловості. Внаслідок порушення відповідачем земельного законодавства, відповідно до розрахунку сума збитків у вигляді упущеної вигоди за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2023 року становить 50237,94 грн.

З огляду на вищевикладене, позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області безпідставно збережені кошти у розмірі 50237,94 грн за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2023 року за користування земельною ділянкою площею 0,2032 га, кадастровий номер :05:017:0116, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також понесені витрати на сплату судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року позов Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області безпідставно збережені кошти у розмірі 1792,12 грн за період з 27 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року за користування земельною ділянкою площею 0,2032 га, кадастровий номер :05:017:0116 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області судовий збір у розмірі 95,75 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач має право на отримання безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документі лише з моменту формування земельної ділянки як об`єкту цивільних прав, тобто з 27 лютого 2023 року.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

З рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року не погодилося Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради та оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохав суд скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач зазначає, що предметом позову у справі є вимога Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 , як власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно зі статтями 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований.

Вказано, що у період з 16 листопада 2012 року по 06 квітня 2023 року відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, плату за користування землею не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалася для розміщення об`єкту нерухомого майна, що перебуває у його власності.

Узагальнені доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 прохав суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення першої інстанції у силі.

Відповідачем зазначено, що оскільки земельна ділянка площею 0,2032 га, кадастровий номер :05:017:0116 зареєстрована як об`єкт цивільних прав за Лубенською міською радою 27 лютого 2023 року, то нарахування збитків з 01 квітня 2020 року є некоректним та необґрунтованим, оскільки фактично площа земельної ділянки розміром 0,2032 га з`явилася в момент її державної реєстрації.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 50237,94 грн, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові будівлі та споруди, а саме склад А-1 загальною площею 296 кв.м. та огорожа №1, ворота №2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з 14 листопада 2022 року (а.с.7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівля-склад, а саме склад-(В) та огорожа №(2), загальною площею 464,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з 02 червня 2017 року (а.с.42).

У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 27 лютого 2023 року, державна реєстрація земельної ділянки :05:0017:0116 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2032 га проведена 27 лютого 2023 року (а.с.8-9).

Згідно наданого Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин Лубенської міської ради розрахунку суми збитків від 18 квітня 2023 року загальна сума умовних збитків місцевого бюджету з квітня 2020 року по березень 2023 року складає 50 237,94 грн за користування ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2032 га, кадастровий номер :05:0017:0116 (а.с.10).

Відповідно до наданого Управлінням надання адміністративних послуг витягу з технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок від 13 березня 2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :05:0017:0116 становить 669056,32 грн (а.с.11).

Згідно рішення Лубенської міської ради Полтавської області від 06 червня 2014 року затверджено базову вартість одного квадратного метра земель м. Лубни в розмірі 135,82 грн за 1 кв.м. (а.с.13).

Рішенням Лубенської міської ради Полтавської області від 16 серпня 2018 року затверджено Положення про порядок визначення розмірів плати за землю при укладанні договорів на користування землею в м. Лубни (а.с.14-16).

Листом виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 06 березня 2023 року ОСОБА_1 пропонувалося укласти з Лубенською міською радою договір добровільного відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за користування земельною ділянкою :05:0017:0116 за останні три роки (а.с.35).

Листом від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 повідомив Лубенську міську раду Лубенського району Полтавської області, що він готовий сплатити кошти за останні три роки за 296 кв.м. (фактична площа будівлі), що є пропорційною 0,0296 га, за користування складом А-1 (а.с.36-37).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівлі та споруди, а саме склад А-1, огорожа №1 та ворота №2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з 14 листопада 2022 року (а.с.38).

Згідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: склад, В, 466,9 кв.м.; розчинний вузол, Е, 205,0 кв.м.; огорожа, №2 (а.с.43).

18 січня 2016 року між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області та ОСОБА_1 укладено договір про оренду землі за кадастровим номером :05:017:0051, загальною площею 0,2773 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44-45).

Заявою від 21 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди строком на 20 років, площею 0,2200 га комунальної власності із земель запасу Лубенської міської ради, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.46).

Відповідно до витягу з рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 15 грудня 2022 року громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 2200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.47).

Згідно до витягу з рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 23 березня 2023 року громадянину ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :05:0017:0116, площею 0,2032 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вказану земельну ділянку надано в оренду ОСОБА_1 строком на десять років (а.с.50).

07 квітня 2023 року між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером :05:017:0116, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пункту 10 річна сума орендної плати становить з 01 березня 2023 року 20071,96 грн (а.с.51-53).

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Судом першої інстанції установлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлова будівля площею 296 кв.м., яка розташована на спірній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).

Право власності відповідача на відповідне нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 листопада 2022 року.

У статті 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частин четвертої, восьмої, одинадцятої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю):

у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається;

істотною умовою договору, на підставі якого набувається право власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, пов`язаного з переходом права власності (крім державної, комунальної власності) на земельну ділянку або прав оренди, емфітевзису, суперфіцію земельних ділянок усіх форм власності, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на такий об`єкт;

якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що після державної реєстрації відповідачем права власності на відповідну нежитлову будівлю у нього, як власника, виникає, зокрема, право користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля, чи обов`язок звернення до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування такої земельної ділянки.

Зважаючи на те, що нежитлова будівля не може бути відокремлена від земельної ділянки, на якій вона розташована, вказаними положеннями закону було врегульовано правовий режим нерухомого майна і правовий режим земельної ділянки, на якій вона розташована, а отже, користувач земельної ділянки зобов`язаний сплачувати за користування нею певну плату, що відповідає статті 206 ЗК України, та оформити право користування земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомо ще за часів ОСОБА_2 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто, крім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, інакше вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 924/856/20.

Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об`єкт, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на її території будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем цієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичним користуванням земельною ділянкою без оформлення права на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом умовними.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 912/1188/17, від 21 січня 2019 року у справі № 902/794/17, від 17 березня 2020 року у справі № 922/2413 /19.

Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у собі вартість, яку мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути таку вартість власнику земельної ділянки на підставі положення частини першої статті 1212 ЦК України.

Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору про стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положення статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належної на те правової підстави земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичне користування земельною ділянкою; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (статті 12, 81, 89 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Після укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі і державної реєстрації нотаріусом прав власності на неї у відповідача, як покупця, могло б виникнути право користування земельною ділянкою, на якій розташована вказана нежитлова будівля. Незважаючи на те, що нежитлова будівля не може бути відокремлена від земельної ділянки, на якій вона розташована, положеннями ЗК України було врегульовано правовий режим нерухомого майна і правовий режим земельних ділянок, на яких воно розташовано, а отже, користувач земельної ділянки зобов`язаний сплачувати за користування нею певну плату, що відповідає положенням статті 206 ЗК України, та оформити право користування земельною ділянкою.

Відповідач у справі, ОСОБА_1 , протягом розгляду справи не надав жодного доказу на спростування факту користування ним земельною ділянкою площею 0,2032 га, на якій знаходився належний йому на праві власності об`єкт нерухомого майна, чи користування даною земельною ділянкою іншою особою.

Верховний Суд у постановах від 29 січня 2019 року у справі № 922/536/18, від 13 жовтня 2021 року у справі №175/833/19 вказав, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку.

Таким чином, саме власник нерухомого майна зобов`язаний ініціювати процес оформлення прав на земельну ділянку, невід`ємною складовою якого є розроблення землевпорядної документації та формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Апеляційний суд вважає доведеним факт користування відповідачем земельною ділянкою площею 0,2032 га з моменту реєстрації права власності ОСОБА_1 на відповідне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 14 листопада 2022 року.

Оскільки розрахунок безпідставно збережених коштів за к ористування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, який наданий позивачем до місцевого суду, не спростований відповідачем та останнім не надано власного розрахунку, то колегія суддів бере до уваги відомості, що викладені у ньому, за період з 14 листопада 2022 року по 31 березня 2023 року.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 як власник нерухомого майна (нежитлової будівлі), яка розташована на спірній земельній ділянці, не уклавши відповідного договору оренди та не здійснивши державної реєстрації такого права, фактично користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку із цим позовні вимоги позивача про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 14 листопада 2022 року по 31 березня 2023 року у розмірі 7296,56 грн (824,19 грн + 1454,45 грн + (1672,64 грн х 3)) підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно з пунктом другим частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документі за період з 14 листопада 2022 року по 31 березня 2023 року у розмірі 7296,56 грн, то апеляційну скаргу Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради слід задовольнити частково, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області безпідставно збережені кошти у розмірі 7296,56 грн (замість стягнутих 1792,12 грн) за період з 14 листопада 2022 року по 31 березня 2023 року (замість періоду з 27 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року)за користування земельною ділянкою площею 0,2032 га, кадастровий номер :05:017:0116, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (14,52 %), рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року в частині розміру стягнутого судом першої інстанції судового збору слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області витрати по сплаті судового збору в розмірі 389,72 грн замість стягнутих 95,75 грн.

Крім того, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені за подачу апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції в розмірі 584,58 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області безпідставно збережені кошти у розмірі 7296,56 грн (замість стягнутих 1792,12 грн) за період з 14 листопада 2022 року по 31 березня 2023 року (замість періоду з 27 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року) за користування земельною ділянкою площею 0,2032 га, кадастровий номер :05:017:0116, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 389,72 грн замість стягнутих 95,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 584,58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді А.І. Дорош

Т.В. Одринська