Справа № 302/1874/23
Провадження № 2-н/302/112/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2023 смт.Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу до боржника ОСОБА_1 , про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 69558,40 грн. та судового збору в сумі 268,40 грн,

В С Т А Н О В И В:

19.10.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» звернулося до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 69558,40 грн. та судового збору в сумі 268,40 грн.

У поданій до суду заяві про видачу судового наказу заявник вказує про те, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а адреса місцезнаходження об`єкта, на якому виникла заборгованість: АДРЕСА_2 .

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу та документи, додані до вказаної заяви, вважаю за необхідне відмовити заявнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (частина 1); із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина 2).

Згідно п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

30.10.2023 року на запит суду у відповідності до приписів ч.4 ст.165 ЦПК України, Міжгірським районним судом Закарпатської області отримана відповідь старости Міжгірської селищної ради за вих..№20 від 27.10.2023 року та з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстрований та не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Даний громадянин проживає в місті Ужгород.

В той же час, як слідує із заяви про видачу судового наказу заявником ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 суми заборгованості за спожиту електричну енергію, яка була надана за адресою: АДРЕСА_2 та нарахована за період з січня 2022 року по вересень 2023 року включно.

При цьому, з доданого до матеріалів заяви розрахунку фінансового стану абонента по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 відображений період заборгованості з 01.01.2019 року по 30.09.2023 року.

Тобто, з наявних матеріалів справи вбачається, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості включають обставини споживання послуг боржником ОСОБА_1 за конкретним об`єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , при тому, що боржник в період надання послуг має інше зареєстроване місце проживання за адресою іншого об`єкта нерухомого майна ( АДРЕСА_1 ). Отже, встановлені обставини щодо місця надання послуги у розрахунковому періоді не підтверджують безспірність самого стягнення заборгованості та виникнення права грошової вимоги у заявленому розмірі до боржника, адже матеріали заяви, крім іншого, не містять доказів щодо права власності чи іншого речового права у боржника відносно нерухомого майна (та якого саме), як об`єкта надання послуги.

При цьому, слід звернути увагу заявника на особливості розгляду заявлених вимог в порядку наказного провадження, які розглядаються в безспірному порядку та у разі неможливості підтвердження виникнення права вимоги законодавцем передбачені процесуальні наслідки, зокрема визначені ч.8 ст.165 ЦПК України. Наразі, зазначені у заяві обставини та докази щодо наявності у боржника договірних відносин з надання послуг з постачання природного газу, фактичне надання та споживання за цим договором відповідних послуг та неналежне виконання його умов однією із сторін, можуть бути предметом дослідження під час розгляду заявлених вимог в порядку спрощеного позовного провадження про стягнення заборгованості.

Подана ж заява про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії ґрунтується лише на загальних підставах.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.

Тягар утримання майна згідно статті 322 Цивільного кодексу України покладається на власника. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, матеріали заяви не містять жодних доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 чи факт проживання у ньому боржника в період виникнення заявленого розміру заборгованості, а саме з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2023 року.

Отже, в даному випадку із поданої заяви про видачу судового наказу та наданих до неї копії документів не вбачається доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_2 чи факт проживання у ньому боржника, а відтак й споживання ним електричної енергії у вказаному будинку.

Крім того, надані до матеріалів заяви про видачу судового наказу копія Договору про постачання електричної енергії від 12.10.2022 року побутовим споживачем, не містить посилання на те, що постачання електричної енергії здійснюється саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Отже, за поданою до суду заявою про видачу судового наказу за адресою АДРЕСА_2 боржник ОСОБА_1 не зареєстрований, фактично не проживає, що вбачається з довідки Міжгірської селищної ради за №20 від 27.10.2023 року та при цьому документів на підтвердження права власності чи іншого речового права у боржника ОСОБА_1 відносно нерухомого майна за вищевказаною адресою, як об`єкта надання послуги, до матеріалів заяви не додано.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріалами заяви безспірно не підтверджується право вимоги до боржника за зазначеною у заяві та особовому рахунку адресою, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику його право звернутись з такими вимогами у порядку позовного провадження.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків (частина 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з часиною 2 статті 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», ст.ст.2, 3, 4, 13, частиною 3 статті 19, статтею 81, частиною 1 статті 83, статтею 95, ч.8 ст.165, 171, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до боржника ОСОБА_1 , про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 69558,40 грн. та судового збору в сумі 268,40 грн - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої ст.165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження, сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ст.164 ч.2 ЦПК України).

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили згідно з ст.273 ЦПК України.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО