РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/6463/23

Провадження № 22-ц/4815/967/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2023 року у складі судді Галінської В. В., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 відшкодування немайнової (моральної) шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2023 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована ст. 185 ЦПК України та обґрунтована тим, що позивачем у встановлений строк не було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою судді від 13 квітня 2023 року, у зв`язку з чим та визнана неподаною і повернута позивачу.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевий суд, повернувши їй заяву, тим самим обмежив її конституційно гарантоване право на звернення до суду та припустився надмірного формалізму при застосуванні процесуальних норм. Стверджує, що на стадії відкриття провадження у справі суд не вирішує питання щодо обґрунтованості позовних вимог, достатності та належності поданих доказів, а тому висновок суду про те, що позовна заява не містить належного обґрунтування і через це не може бути прийнята до розгляду, є помилковим. Зауважує, що вимога суду про сплату судового збору в сумі 4000,00 грн. за розгляд і вирішення конкретної справи, а долучена квитанція на підтвердження сплати судового збору по іншій справі не може бути прийнята як належний доказ, є незаконною. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відкрити провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування немайнової (моральної) шкоди звернулася ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху в зв`язку з тим, що вона не була оформлена у відповідності з вимогами ч.ч. 1, 4, 5 ст.177 ЦПК України стосовно подання копій позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також не оплачена судовим збором, як того вимагають положення Закону України «Про судовий збір».

На виконання цієї ухвали позивачкою 10 травня 2023 року подано заяву, у якій вона просила прийняти її позовну заяву та відкрити провадження у справі. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №170/129/21, зазначала, що судовий збір вважається сплаченим з моменту зарахування його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зважаючи на те, що в ухвалі про за залишення без руху позовної заяви судом було визначено недотримання позивачкою вимог п.3-10 ч. 3, ч. 4 ст. 175 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначено ціни позову та обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, нечітко викладено зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує дані вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують ці обставини; позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не вказано перелік доказів, що додаються до заяви, а також доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; не вказаний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не надала суду копій всіх документів, що подаються до заяви для направлення їх відповідачу та доказів, що підтверджують її вимоги, подана позивачкою заява від 10 травня 2023 року не може розцінюватися як усунення недоліків позовної заяви та виконання вимог ухвали суду від 13 квітня 2023 року.

Покликання апеляційної скарги на помилковість висновку суду щодо того, що долучена квитанція на підтвердження сплати судового збору по іншій справі не може бути прийнята як належний доказ підтвердження оплати судового збору за подання цієї позовної заяви, апеляційним судом відхиляються. Так, позивач звернулась до суду з іншою позовною заявою до ОСОБА_2 (про стягнення немайнової (моральної) шкоди), не аналогічною позовній заяві у справі №569/9576/22 (про стягнення матеріальної та моральної шкоди), за розгляд якої нею і було сплачено судовий збір, і яка в подальшому залишена без розгляду, а тому відсутні підстави для зарахування сплаченого ОСОБА_1 у справі № 569/9576/22 судового збору за розгляд справи, що є предметом цього апеляційного перегляду.

У цій справі позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 40 000,00 гривень.

Зважаючи на те, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (ВС/КЦС від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц), судовий збір за розгляд даного спору судом першої інстанції становить 4 000,00 гривень, у відповідності до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Позивачкою подано до суду квитанції, за якими 04 липня 2022 року сплачено судовий збір в розмірі 1 984 гривень та 2 000 гривень 19 жовтня 2022 року, однак судовий збір за цими квитанціями було сплачено за розгляд справи № 569/9576/22.

Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2022 року позовна заява у справі №569/9576/22 повернута позивачу в порядку ч. 3 ст. 185 ЦПК України, з огляду на що позивачка має право на повернення суми сплаченого у цій справі судового збору відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судовий збір» перед відкриттям провадження у справі суд перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Дані щодо підтвердження оплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до автоматизованої системи документообігу суду, при цьому виконується автоматичне поєднання записів про оплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, із записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Казначейства. Перед початком розгляду справи перевіряється наявність у справі підтвердження оплати та, у разі, якщо вона відсутня, здійснюється пошук відповідного підтвердження оплати в ручному режимі, після чого такі записи поєднуються.

Оскільки перевірка зарахування сплати судового збору до спеціального фонду Держбюджету України не виявила підтверджень оплати за квитанцією №62198986 від 04 липня 2022 року, відсутні підстави вважати, що за подання цієї позовної заяви було сплачено судовий збір.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У апеляційній скарзі не наведено жодних підстав і обґрунтувань на спростування висновків місцевого суду про визнання позовної заяви неподаною.

Доводи апеляційної скарги щодо надмірного формалізму, якого припустився місцевий суд повертаючи заяву позивачці, апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать встановленим обставинам справи та нормам закону.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.