Номер провадження 2/754/1072/23
Справа №754/9548/22
РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2023 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Гринчак О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 6626,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, та отримував пенсію в разі втрати годувальника за загиблого батька, ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також відповідно до Закону пенсію в разі втрати годувальника отримував ОСОБА_3 за загиблого батька, ОСОБА_2 (з 01.03.2020 виплату пенсії було припинено у зв`язку з закінченням терміну навчання) та ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 .

Отже, відповідач був не єдиним утриманцем, який мав право на призначення пенсії в разі втрати годувальника. У зв`язку з цим утворилась переплата пенсії за період з 01.07.2018 по 31.07.2019 в розмірі 6626,80 грн.

З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів на адресу відповідача були направлені листи, однак відповідач безпідставно отримані бюджетні кошти не повернув.

За таких обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення коштів з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 28 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від відповідача до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу. Відповідач повідомлявся про розгляду справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу його фактичного місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

12.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення/перерахунок пенсії (одноразової допомоги), в якій просив поновити пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зазначивши «1 утриманець» (а.с. 24).

Відповідно до протоколу за пенсійною справою № від 18.09.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві призначено відповідачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_2 , з 01.07.2018 по 31.08.2019 у розмірі 5876,19 грн, з розрахунку на одного утриманця, основний розмір пенсії склав 45% грошового забезпечення для обчислення пенсії (а.с. 7).

Також з матеріалів справи вбачається, що 10.11.2015 ОСОБА_4 звернулася Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_2 , на неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується протоколом за пенсійною справою № від 18.06.2018 (а.с. 8).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувалась ОСОБА_4 , як представнику неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 5474,57 грн, з розрахунку на одного утриманця. При цьому, основний розмір пенсії склав 40 % грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Згідно з розрахунком позивача від 02.08.2019 за період з липня по грудень 2018 року відповідачу підлягала до виплати пенсія у розмірі 5474,57 грн щомісячно, натомість виплачувалась пенсія у розмірі 5876,19 грн, а з січня по липень 2019 року підлягала виплаті пенсія у розмірі 6149,57 грн щомісячно, а виплачувалась в сумі 6752,01 грн, у зв`язку з чим утворилась переплата в сумі 6626,80 грн (а.с. 13).

Листами від 05.03.2021 та 17.06.2022 позивач повідомив відповідача про те, що за період з 01.07.2018 по 31.07.2019 виникла переплата в розмірі 6626,80 грн та просив повернути надміру виплачені кошти.

Враховуючи, що відповідачем виплачені кошти не повернуто, позивач просить їх стягнути в судовому порядку.

Норми права та мотиви суду

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до пп. "а" ч. 1 ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) тлумачення п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України свідчить, що:

«законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17 (провадження № 61-1763 св 17) вказано, що:

«правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів».

В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц (провадження № 61-4504 св 18) зазначено, що:

«згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце у даній справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні».

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, згідно з якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій.

Позивач вказує на наявність трьох утриманців, однак матеріали справи містять докази про нарахування пенсії у зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сукупний розмір якої становить 85 % грошового забезпечення для обчислення пенсії, що не суперечить пп. "а" ч. 1 ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Водночас, вказівка відповідачем в заяві «1 утриманець» не призвела до нарахування йому 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, як визначено положеннями вищевказаної норми.

Окрім цього, суд вважає, що спеціалісти управління ПФУ перед тим, як провести виплату відповідачу пенсії, могли пересвідчитися у правильності проведених нарахувань, однак цього не зробили, що свідчить про недотримання стандарту належної обачливості.

Тобто, допущені позивачем виплати не можуть бути віднесені до рахункової помилки, адже помилка допущена під час призначення пенсії має винятково програмний характер.

Доказів, що підтверджують недобросовісну поведінку з боку ОСОБА_1 , яка б призвела до виплати надмірної суми пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надало.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 14, 19, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , місце знаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 25.12.2023.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК