ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7922/23 Справа № 183/1552/22 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» про визнання іпотеки припиненою, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Фідобанк (далі ПУАТ «Фідобанк») про визнання іпотеки припиненою, мотивуючи його тим, що 06 червня 2008 року між нею та акціонерним банком «Факторіал-банк» (далі АТ «Факторіал-банк») був укладений іпотечний договір №.1/015-В/56, згідно умов якого вона є майновим поручителем ОСОБА_2 . Іпотечний договір забезпечує виконання зобов`язань в повному обсязі перед іпотекодержателем, що випливають з договору кредиту №015-В/56 від 06 червня 2008 року по поверненню суми кредиту у розмірі 40 000 доларів США в строк з 06 червня 2008 року по 05 червня 2015 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальниця за договором кредиту, ОСОБА_2 , померла.

Уточнивши позов 17 травня 2023 року, вказувала, що ПУАТ «Фідобанк» є правонаступником АТ «Факторіал-банку», з яким був укладений Іпотечний договір, однак на даний час ПУАТ «Фідобанк» знаходиться в стадії ліквідації, а права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення перейшли до ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», тому саме ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» є належним відповідачем.

Зазначала, що а ні банком, а ні ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» позовні вимоги до майнового поручителя не пред`явлено, в тому числі з моменту закінчення строку надання кредиту (з 06 червня 2008 року по 05 червня 2015 року) по теперішній час, а це майже вісім років, позову до позичальника або вимог до спадкоємців не пред`явлено. Крім того, після відкриття спадщини у зв`язку із смертю боржника свідоцтво про право на спадщину не видавалось, спадкоємці боржника відсутні.

Посилаючись на те, що у листопаді 2021 року вона звернулася до нотаріуса з метою подарувати свій будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із обтяженням майна іпотекою, просила суд ухвалити рішення, яким визнати зобов`язання за іпотечним договором №1/015-В/56 від 06 червня 2008 року, що укладений між нею та АБ «Факторіал-банк», припиненим, а сам договір, зареєстрований в реєстрі за №765, таким, що припинив свою дію, враховуючи те, що актуальним іпотекодержателем є ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС»; вилучити запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; вилучити запис та зняти заборону відчуження предмету іпотеки за іпотечним договором №.1/015-В/56 від 06 червня 2008 року, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 7347985, земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:014:0012, реєстраційний номер обтяження 7347995.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року позов задоволено частково. Визнано припиненим іпотечний договір №І/015-В/56 від 06 червня 2008 року, що був укладений між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений ПН Новомосковського МНО Дніпропетровської області Кібець Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №765.

В апеляційній скарзі ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Вказували про те, що їм невідомо про смерть позивальника. Позивачкою не надано жодних доказів стосовно відсутності у позичальниці правонаступників. Жодних доказів виконання умов договору та підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором позивачкою не надано. Звертали увагу на наявність підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Позивачка правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 06 червня 2008 року між АБ «Факторінг-банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та позивачкою ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №І/015-В/56, відповідно до умов якого, остання є майновим поручителем ОСОБА_2 .

Згідно умов іпотечного договору, він забезпечує виконання зобов`язань в повному обсязі перед іпотекодержателем, що випливають з договору кредиту №015-В/56 від 06 червня 2008 року по поверненню суми кредиту у розмірі 40 000 доларів США строком до 05 червня 2015 року.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, яке знаходитися у АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальниця за договором кредиту №015-В/56 від ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

18 липня 2016 року рішенням Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів розпочато процедура ліквідації.

25 вересня 2020 між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником АБ «Факторіал-Банк», та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором №015-В/56 від 06 червня 2008 року та усіма забезпечувальними договорами, зокрема, за договором іпотеки №І/015-В/56, посвідченого 06 червня 2008 року ПН Новомосковського МНО Дніпропетровської області Кібець Л.Г., реєстр №765.

Також судом встановлено, що в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з метою подарувати свій будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у посвідченні договору дарування у зв`язку з обтяженням цього майна.

28 лютого 2023 року Першою новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, на вимогу суду, надано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданих копій документів, які входять в спадкову справу, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Крім того, матеріали спадкової справи містять вимогу ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» №61579/1100 від 15 вересня 2016 року до спадкоємців ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших вимог кредиторів до спадкоємців боржника матеріали спадкової справи не містять.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що дія кредитного договору, відповідно до вимог діючого законодавства України, припинена після смерті позичальника ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із ч.5 ст.3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або від закінчення строку дії іпотечного договору. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксованого, у тому числі у договорі поруки. Таким чином, у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зважаючи на викладені вище вимоги закону, смерть позичальника привела до заміни боржника у зобов`язанні. Однак, матеріали справи не містять доказів прийняття спадщини будь-яким із спадкоємців після смерті основного боржника ОСОБА_2 . Отже, виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що право застави припинено на підставі частини 1 статті 593, статті 607 ЦК України, а також статтею 28 Закону України "Про заставу", якою передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно із пунктом 7 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Позивачкою як іпотекодавцем обрано такий спосіб судового захисту як визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором №824 і така вимога є належним способом захисту цивільних прав (схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від: 20 лютого 2018 року у справі №910/7228/17, 31 травня 2018 року у справі №910/4413/17 та 18 липня 2018 року у справі №910/18160/17).

Відповідно до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Разом з тим, згідно з частинам першою, третьою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Колегія суддів зазначає, що особливості окремих видів застав, в тому числі іпотеки, можуть визначатися іншими законами, а саме Законом України «Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника; іпотекодержатель кредитор за основним зобов`язанням; боржник іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання.

Отже, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов`язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Статтями 17,18,19 Закону України «Про іпотеку» встановлено підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки і внесення змін і доповнень до іпотечного договору.

Так, згідно з імперативними вимогами частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

У пунктах 4143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №711/4556/16-ц (провадження №14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц)».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи припиненим іпотечний договір №І/015-В/56 від 06 червня 2008 року, що був укладений між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений ПН Новомосковського МНО Дніпропетровської області Кібець Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №765, місцевий суд вказав про те, що право застави припинено на підставі частини 1 статті 593, статті 607 ЦК України, а також статті 28 Закону України "Про заставу", якою передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

З врахуванням встановлених обставин у даній справі колегія суддів погоджується з таким висновком.

Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2022 року у справі №523/18773/19 (провадження №61-6999св21) зазначено, що «правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Сплив позовної давності як підстави для припинення зобов`язання правилами глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачено. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла й до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то, за загальним правилом, ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право такої властивості, як здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності отримує захист від застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України).

За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна.

Відповідний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі №570/3891/14 (провадження №14-44цс22).

Зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли спадкоємцем позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, є інша особа, ніж цей майновий поручитель, і якщо останній не давав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №520/7281/15-ц (провадження №14-49цс19), від якого Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 570/3891/14 (провадження № 14-44цс22) не вбачала підстав для відступу.

Так, у цій справі судом вірно встановлено, що 06 червня 2008 року між АБ «Факторінг-банк»", правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та позивачкою ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №І/015-В/56, відповідно до умов якого, остання є майновим поручителем ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

В листопаді 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з метою подарувати свій будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 ,проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у посвідченні договору дарування у зв`язку з обтяженням цього майна.

28 лютого 2023 року Першою новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на вимогу суду,надано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданих копій документів, які входять в спадкову справу із заявою про прийняття спадщини, ніхто не звертався. Крім того, матеріали спадкової справи, містять вимогу ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» №61579/1100 від 15 вересня 2016 року до спадкоємців ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших вимог кредиторів бо спадкоємців боржника матеріали спадкової справи не містять. В рамках розгляду даної справи спадкоємців померлої позичальниці не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» в частині того, що їм невідомо про смерть позивальника, не можуть слугувати підставою для скасування рішення.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивачкою не надано жодних доказів стосовно відсутності у позичальниці правонаступників також не може бути прийнято до уваги, оскільки саме вони повинні доводити наявність правонаступників та наявність правових підстав для стягнення з них заборгованості за кредитним договором строк якого сплинув 05 червня 2015 року, та позичальниця за яким померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Той факт, що позивачкою не надано жодних доказів виконання умов кредитного договору та підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги оскільки у статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А у даному випадку позивачка позбавлена права на вільне розпорядження своїм майном.

Колегія суддів наголошує на тому, що згідно з відомостями з відкритих джерел Єдиного державного реєстру судових рішень, позовів до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №015-В/56 від 06 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Факторіал-банк», заявлено не було.

Посилання апеляційної скарги на наявність підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності відхиляються, оскільки строк позовної давності ОСОБА_1 не пропущено.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров