Справа № 591/877/21
Провадження № 2/591/281/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року м. Суми Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальних втрат

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних втрат і свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2012 року по справі №1805/9803/2012 за його позовом про стягнення суми боргу за договором позики було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на його користь 60261 грн.. Рішення суду набрало законної сили, але відповідач своєчасно рішення суду не виконав, а розрахувався з боргом частинами лише протягом п`яти років у березні 2018 року, чим порушив виконання грошового зобов`язання. А тому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму інфляційних витрат та 3% річних в сумі 43778 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 , його адвокат Думал О.С. в судовому зсіданні позов підтримали повністю, просять суд його задоволити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вдовіченко О.Л. в судовому засіданні проти позову заперечував, просить суд в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2012 року по справі №1805/9803/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, позов було задоволено і стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на його позивача 60261 грн..

Рішення суду набрало законної сили 11 грудня 2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно рішення суду не виконав, а розрахувався з боргом частинами лише протягом п`яти років, остаточно виконано рішення лише в березні 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 30 березня 2016 року по справі № 6-2168цс15, де зазначено, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідач мав грошове зобов`язання перед Позивачем, що підтверджує рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2012 року у справі № 2/1805/2541/2012, яке набрало законної сили 11 грудня 2012 року, про стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів у розмірі 60261 грн..

З огляду на те, що Відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України

Відповідно до розрахунку, наданого Позивачем, за період прострочення інфляційні втрати від несплати суми заборгованості склали 39242 грн., та 3% річних 4536грн..

Суд погоджується з розрахунком Позивача щодо інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, оскільки така відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання прямо передбачена статтею ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, проаналізувавши надані сторонами докази та розрахунки, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за несвоєчасне виконання рішення суду у сумі - 43778 грн. за період з грудня 2012 року по березень 2018 рік.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Відповідача також необхідно стягнути на користь Позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму інфляційних втрат та 3% річних в сумі 43778 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 жовтня 2023 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО