Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/803/23
Провадження № 2/499/284/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 499/803/23 за позовом ОСОБА_1 до Суворівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а саме - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» філія Одеське обласне управління ТВБВ №10015/043 про припинення обтяження заборони відчуження нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить припинити (зняти) обтяження у формі заборони на нерухоме майно, яке зарееєстровано 21.11.2008 за №8218114 реєстратором Іванівською районною державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підстава обтяження: договір застави №369, 26.02.1998, Іванівська ДНК, архівний запис, об`єкт обтяження: будинок, адреса АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає такі обставини.

ОСОБА_2 належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

02 вересня 1997 року позивачка одружилася з ОСОБА_3 і змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

На підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з розділу «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» позивачці стало відомо про наявність обтяження «заборона на нерухоме майно», за реєстраційним номером 8218114, зареєстрованого 21.11.2008 реєстратором Іванівською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: договір застави №369, 26.02.1998, Іванівська ДНК, архівний запис, об`єкт обтяження: будинок, адреса АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що у позивачки будь-яких зобов`язань з банками або іншими установами не виникало, будь-яких дій з її боку на укладення договору застави не проводилося, з 1998 року по сьогоднішній день вимог або претензій кредиторів не пред`являлося, вона вважає, що заборона на відчуження нерухомого майна, належного їй, була внесена помилково.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказав, що на позові наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили, заяв клопотань не надавали, відзив не подавали.

Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику відповідача по справі до суду. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007).

Представник третьої особи надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, також зазначили та підтвердили, що заборгованості ОСОБА_1 та зобов`язань перед банком не має.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі поданих сторонами доказів судом встановлено такі обставини,

Позивачка володіє на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 07.08.1992 року .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з розділу «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» позивачці стало відомо про наявність обтяження «заборона на нерухоме майно», за реєстраційним номером 8218114, зареєстрованого 21.11.2008 реєстратором Іванівською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: договір застави №369, 26.02.1998, Іванівська ДНК, архівний запис, об`єкт обтяження: будинок, адреса АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_1 .

Судом в ході розгляду справи за клопотанням позивачки витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію договору застави, з якого вбачається, що 26.02.1998 року між Іванівським відділенням банку №5437 ДСК «Ощадбанк України» було укладено договір застави для забезпечення належного виконання кредитного договору № 2 від 26.02.1998 року.

До матеріалів справи позивачкою долучена довідка філії Одеське обласне управління ТВБВ № 10015/0431 АТ «Державний ощадний банк України» про відсутність станом на 07.09.2023 року кредитної заборгованості перед АТ «Державний ощадний банк України» у ОСОБА_1 .

Крім того в заяві про розгляд справи у відсутність представник третьої особи також додатково зазначили що позивачка ОСОБА_1 зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» не має.

Отже в судовому засідання доведено ті обставини, що у позивача перед стягувачем відсутні будь які зобов`язання, виконавче провадження відсутнє. Проте арешт на майно накладений продовжує діяти та не знятий.

В досудовому порядку вирішити це питання вона не може.

Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1 п.2.1 Положення про Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявності обтяження у формі арешту майна, що перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися майном, суд вважає, що його позовні вимоги цілком обґрунтовані та підтверджені відповідно належними та допустимими доказами.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на вищезазначене позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а саме - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» філія Одеське обласне управління ТВБВ №10015/043 про припинення обтяження заборони відчуження нерухомого майна підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,5,13, 258,263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Суворівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» філія Одеське обласне управління ТВБВ №10015/043 про припинення обтяження заборони відчуження нерухомого майна задовольнити в повному обсязі.

Припинити (зняти) обтяження у формі заборони на нерухоме майно, яке зареєстровано 21.11.2008 за №8218114 реєстратором Іванівською районною державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підстава обтяження: договір застави №369, 26.02.1998, Іванівська ДНК, архівний запис, об`єкт обтяження: будинок, адреса АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач : Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса, адреса: вул. Перша Сортувальна 36 Г, м. Одеса, 65102

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» філія Одеське обласне управління ТВБВ №10015/043 - адреса: вул. Б.Деревянка, буд.73 смт.Іванівка, Березівський район, Одеська область, 67200

Суддя