Справа№938/829/23
Провадження № 2/938/224/23
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

30 жовтня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 ,

до відповідача №1: Держави України в особі Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області,

до відповідача №2: Головного управління Державного казначейства України у Івано-

Франківській області,

про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000,00грн,

в с т а н о в и в:

до Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача №1: Держави України в особі Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області, відповідача №2: Головного управління Державного казначейства України у Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000,00грн, завданої незаконним складенням щодо нього протоколу серії ДПР 18 231972 від 31.05.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2023, для розгляду даної справи визначено суддю Чекан Н.М.

Ухвалою судді Чекан Н.М. від 23.10.2023 задоволено її самовідвід від розгляду вказаної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023, для розгляду даної справи визначено суддю Джуса Р.В.

Відповідно до системного аналізу положень ст.187 ЦПК України, питання щодо відкриття провадження у справі вирішується судом протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви, однак за умови, що відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, чи направлення такої за підсудністю до іншого суду.

Відповідно до положень ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно із ч.3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Оскільки позовна заява передана судді 23.10.2023, відповідно до наведених положень процесуального законодавства, враховуючи, що 28 та 29 жовтня були вихідними днями, останнім днем строку визначеного процесуальним законом для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, є 30.10.2023.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Параграфом 3 глави 2 ЦПК України визначено територіальну юрисдикцію (підсудність) та регламентовано правила подання позову до суду у відповідності до підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст.19 ЦПК України).

Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача /ст.27 ЦПК/, альтернативна підсудність за вибором позивача /ст.28 ЦПК/ та виключна підсудність /ст. 30 ЦПК/.

Зокрема відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, за загальним правилом, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно положень ч.1 ст. 378 ЦПК України, прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), є підставою для скасування відповідного рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що предметом позову є відшкодування моральної шкоди завданої незаконним складенням щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Звертаючись із даним позовом до Верховинського районного суду Івано-Франківської області, позивач посилається на положення ч.4 ст.28 ЦПК України, яка визначає, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що позови пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися як за місцезнаходженням юридичної особи відповідача, так і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до положень ст.29 ЦК України, законодавець визначив, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання, це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи, це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

У позовній заяві позивач зазначає, що його зареєстроване місце проживання: с.Гора, Бориспільський район, Київська область, а фактичне місце проживання: с.Ільці, Верховинського району, Івано-Франківської області.

До позовної заяви позивачем долучено копію його паспорта громадянина України, в якому на сторінці №12 наявна відмітка про те, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, будь яких доказів, які б підтверджували зареєстроване місце проживання чи перебування позивача на території Верховинського району Івано-Франківської області, на яку поширюється юрисдикція Верховинського районного суду Івано-Франківської області, до позовної заяви не долучено.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, якою врегульовано порядок відкриття провадження у цивільній справі, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно отриманої судом в порядку передбаченому ч.8 ст.187 ЦПК України відповіді №286248 від 24.10.2023 із Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 в реєстрі відсутні.

Окрім того, з метою визначення підсудності справи, судом 24.10.2023 направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Згідно отриманої судом відповіді від Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області №3204/04-36/10 від 25.10.2023, яка надійшла на адресу суду 30.10.2023 (згідно відмітки канцелярії суду), відомості про реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Верховинської селищної ради, відсутні.

З наведеного вбачається, що позивач не має зареєстрованого місця проживання чи перебування на території, на яку поширюється юрисдикція (підсудність) Верховинського районного суду Івано-Франківської області.

Згідно з ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому ст.31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вирішуючи питання щодо направлення даного позову до іншого суду за територіальною підсудністю, суд враховує те, що звертаючись з позовом до суду, позивач скористався своїм процесуальним правом на подачу спору до суду, саме за його зареєстрованим місцем проживання чи перебування, застосувавши таким чином правила альтернативної підсудності, а не за місцезнаходженням відповідача.

Згідно матеріалів справи, зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 .

За наведених обставин, вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передати дану цивільну справу на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу реєстрації місця проживання позивача.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 185, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача №1:Держави України в особі Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області, відповідача №2: Головного управління Державного казначейства України у Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000,00грн, завданої незаконним складенням щодо нього протоколу серії ДПР 18 231972 від 31.05.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України, передати за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (вулиця Героїв Небесної Сотні, 8, Бориспіль, Київська обл., 08301).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ДЖУС