Провадження № 2-з/643/69/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судового засідання Кононенко Ю.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, в якій позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь 1091409,27 грн. у якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири та 400000, 00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

25.10.2023 представником позивача адвокатом Басарт Л.А. подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 (60/100 квартири) та ОСОБА_3 (40/100) квартири шляхом заборони його відчуження до вирішення спору по суті: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 188,3 кв.м., житловою площею 130,8 кв.м..

В обгрунтування заяви зазначила, що є реальний ризик того, що в період слухання справи відповідачі здійснять переоформлення майна на іншу особу, чим зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду в судовому засіданні за відсутності сторін по справі.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 13 січня 2020 року по справі №922/2163/17, який є обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позову між сторонами по справі виник спір стосовно відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 1091409,27 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 400000,00 грн.

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 336625533 від 22.06.2023, квартира, загальною площею, 1883, кв. житлова площа 130,8 кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

З зазначеної Інформаційної довідки також вбачається, що стосовно зазначеного нерухомого майна, 27.04.2021 зареєстровано запис про іпотеку № 41725254, іпотекодавцями (боржником) якого є ОСОБА_3 , майновим поручителем: ОСОБА_4 , іпотекодержателем ОСОБА_6 , строк виконання зобов`язань 05.05.2021.

Пунктом 5 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Статтею 24 вказаного закону передбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав зокрема є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного вбачається, що стосовно спірного майна квартири АДРЕСА_3 , наявне обтяження, яке перешкоджає здійсненню суб`єкту державної реєстрації рішень щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням чого, доводи заявниці, що відповідачі мають можливість здійснити дії з відчуження спірного майна, що підтверджує наявність загрози можливого невиконання рішення суду, є необґрунтованими, оскільки такі дії відповідач в змозі буде здійснити лише зі згоди іпотекодержателя, який не є учасником в цій справі.

Будь-яких інших доводів, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, позивачем не обґрунтовано і не доведено жодним доказом.

Одночасно, з урахуванням вище встановлених обставин суд враховує, що стосовно спірного майна зареєстровано іпотеку.

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, оскільки спірне нерухоме майно перебуває в іпотеці, суд доходить до висновку, що у разі вжиття заходів забезпечення позову по цій справі шляхом накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, такі дії суду порушать права іпотекодержателя, який згідно положень Закону України «Про іпотеку» вправі одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цих боржників.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Будь-яких інших об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до розгляду справи по суті існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, судом не встановлено.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає, що позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, натомість вжиття такого заходу забезпечення може суттєво обмежити права третіх осіб, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: В.О. Афанасьєв