Справа № 466/9364/17 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/1861/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільків Галина Михайлівна про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року в справі №466/9364/17 за нововиявленими обставинами,-

в с т а н о в и в:

18 квітня 2023 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року у справі №466/9364/17, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Заяву обґрунтовувала тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 115484,34 грн заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 20.01.2016 року та 1154,84 грн судового збору. Постановою Львівського апеляційного суду від 23.05.2019 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року залишено без змін. У межах розгляду зазначеної справи відповідач ОСОБА_1 заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак така проведена не була.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року у справі №461/4145/19, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року, договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 20.01.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано недійсним. Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року у справі №461/4145/19 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 20.01.2016 року відмовлено.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року у справі №466/9364/17, заявник посилався на п.п.1, 3 ст.423 ЦПК України, зокрема, проведенні в межах цивільної справи №461/4145/19 почеркознавчі експертизи та висновки Верховного Суду про те, що у разі заперечення самого факту укладення правочину, тобто факту підписання договору та його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору, зокрема про стягнення орендної плати, шляхом викладення відповідного висновку про неукладення оспорюваного договору у мотивувальній частині відповідного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільків Галина Михайлівна, про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року в справі №466/9364/17 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції не врахував, що ним дотримано 30-денний строк звернення до суду з такою заявою, оскільки про нововиявлену обставину йому стало відомо 15.03.2023 року - з часу отримання копії постанови Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №461/4145/19. При цьому, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ним пропущено трьохрічний строк звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки такий не підлягає перебігу з часу ухвалення 23.05.2019 року постанови Львівського апеляційного суду у справі 466/9364/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором оренди нежитлового приміщення, а з часу, коли йому стало відомо про висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.11.2022 року у справі №461/4145/19, згідно якого факт підписання договору та його виконання може бути спростований не шляхом окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору, зокрема, про стягнення орендної плати. Відтак, висновки почеркознавчої експертизи, отриманні під час розгляду справи про визнання договору оренди житлового приміщення недійсним є нововиявленою обставиною, яка не була встановлена судами у справі про стягнення боргу.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_1 - Ільків Г.М. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні в Городоцькому районному суді Львівської області, однак, зважаючи на строки розгляду справи апеляційним судом, враховуючи, що явка сторін в засідання суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, колегія суддів вважає, що розгляд справи слід проводити без участі ОСОБА_3 та її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення, постанова або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При цьому, реалізація права для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами обмежена певним строком, який встановлено статтею 424 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Початком перебігу даного строку визначається день встановлення обставини, що є підставою для перегляду. Початок перебігу строку залежить від підстав перегляду справи у зв`язку з нововиявленими обставинами, зокрема у випадку наявності істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи - з дня встановлення таких обставин. Днем встановлення цих обставин є день, коли ці обставини стали відомі заявникові. Ця обставина підлягає доказуванню.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст.426 ЦПК України в разі пропуску строку на подання заяви, до заяви додається клопотання про його поновлення.

Разом з тим, згідно п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (ч.3 ст.424 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року у справі, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.05.2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 115484,34 грн заборгованостіза договором оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 20.01.2016 року та 1154,84 грн судового збору.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року у справі №461/4145/19,залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року, договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 20.01.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано недійсним.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року у справі №461/4145/19 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 20.01.2016 року відмовлено.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року у справі №466/9364/17, ОСОБА_1 покликався на висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №4321 від 27.11.2019 року, складений за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у справі №641/4145/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення, який не був та не міг бути врахований судами першої та апеляційної інстанції у справі №466/9364/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. При цьому, згідно постанови Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №461/4145/19факт підписання договору та його виконання може бути спростований не шляхом звернення з окремим позовом про недійсність правочину, а під час вирішення спору, зокрема, про стягнення орендної плати.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року, яке просив переглянути заявник, набрало законної сили 23.05.2019 року, а відтак, звернувшись до суду з заявою про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами 18.04.2023 року, ОСОБА_1 пропустив встановлений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України строк, який відповідно до ч. 3 ст. 424 ЦПК України не підлягає поновленню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, виходячи з наступного.

Згідно постанови Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 2-170/11 (провадження № 61-8547св21) за змістом пункту 1 частини другої, частини третьої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені. Виходячи з наведеного, незалежно від поважності причин пропуску строку для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такий строк не підлягає поновленню, оскільки є присічним.

Недодержання вимоги щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 298/1791/18.

Встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року, яке ОСОБА_1 просив переглянути за нововиявленими обставинами, набрало законної сили 23.05.2019 року, а з заявою про перегляд зазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами заявник мав право звернутися в межах трирічного строку, однак з такою заявою звернувся лише 18.04.2023 року, тобто після спливу більше як чотирьох років з дня набрання цим рішенням законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що як на підставу для перегляду рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року заявник покликався на пункт 3 частини другої статті 423 ЦПК України (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду), а відтак мав право на звернення з відповідною заявою протягом десяти років з дня набрання таким рішенням законної сили, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки спростовуються змістом заяви ОСОБА_1 , яку заявник обґрунтовував пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, для подання якої встановлено присічний трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра