Справа № 615/628/23
Провадження № 2/615/116/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Павлович В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про захист прав споживачів,

встановив:

07.04.2023 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16190, вчинений 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 18582,35 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 18582,35 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір такої заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

При вчиненні спірного виконавчого напису приватний нотаріус не отримав від представника відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Розрахунок боргу, наданий представником відповідача, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків кредитора та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

На думку представника позивача, приватний нотаріус, достовірно знаючи, що борг не є безспірним, повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису, адже такий виконавчий напис прямо суперечить нормам законодавства.

Повідомив, що виконавче провадження №62476781 на сьогоднішній день є завершеним на підставі постанови приватного виконавця від 26.11.2021 у зв`язку із фактичним виконанням рішення, однак у випадку скасування судом виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, стягнуті кошти в межах виконавчого провадження набувають статусу таких, що набуті безпідставно, та підлягають поверненню відповідно до ст.1212 ЦК України.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 12.04.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

04.05.2023 до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача ОСОБА_3 просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Зауважила, що АТ «Сенс Банк» заперечує проти доводів позовної заяви та обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, вважає позов безпідставним та незаконним, поданим виключно з метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань.

Взяті за кредитними договором зобов`язання банк виконав належним чином та у повному обсязі, кредитні кошти були отримані позивачем у повному обсязі. При цьому самим позивачем умови кредитного договору виконувалися неналежним чином, порушувалися строки повернення кредитів та сплати процентів, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Посилання позивача на погашення заборгованості не відповідає дійсності і не підтверджене жодними доказами.

Позовна заява взагалі не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. Позивач не наводить жодних розрахунків, не доводить відсутності заборгованості чи наявності боргу у меншому розмірі, ніж визначений кредитором на час звернення до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Всі необхідні документи передані стягувачем нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису. Посилання ж позивача на нібито відсутність вимоги в нотаріальній справі є лише його припущенням, що не підтверджене жодними доказами.

Безспірність заборгованості підтверджують передбачені переліком документи, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Згідно заяви про вчинення виконавчого напису та додатків до неї, що міститься в матеріалах приватного нотаріуса, банком виконані всі умови, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, не є безспірним.

Позивачем жодним чином не доведено, що наявний інший розмір заборгованості перед кредитором, адже не надано доказів того, що на час вчинення виконавчих написів, сума заборгованості була іншою ніж та, яка вказана нотаріусом, жодних доказів відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі, позивачем не надано, взагалі не доведено, чим саме порушуються його права вчиненням виконавчого напису для погашення заборгованості за кредитним договором при існуючій та не спростованій сумі боргу.

Звернула увагу, що предметом стягнення є виключно заборгованість за тілом кредиту та процентами за його користування. Відтак, саме з метою уникнення можливих спорів щодо наявності заборгованості або її розмірів, відповідач не скористався своїм абсолютно правомірним правом на отримання неустойки.

Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своєї позиції, його зауваження в позовній заяві, що між сторонами начебто існує спір про розмір заборгованості, також жодних чином не обґрунтовані.

Вважає, що дії позивача, який оспорює виконавчий напис, суперечить його попередній поведінці, а саме підписанню кредитного договору, згідно з яким безумовно погодився з тим, що у разі неналежного виконання взятих на себе зобов`язань банк отримує право стягнення заборгованості в судовому або позасудовому порядку. При цього право вибору способу захисту порушеного права належить кредитору.

На її думку, ст.1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених ч.2 ст.11 ЦК України.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягає, оскільки подане з порушеннями ст.84 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин. При цьому учасник справи повинен зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. (ч.4 ст.83 ЦПК України)

Враховуючи, що представником відповідача не надано доказів, які б свідчили про обставини, що перешкоджають відповідачу самостійно звернутися до заявлених ним установ в передбаченому законом порядку, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 03.08.2023 судовий розгляд у цивільній справі вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечила проти задоволення позовних вимог.

Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62476781 з примусового виконання виконавчого напису №16190, вчиненого 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 18582,35 грн.

26.11.2021 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки сума боргу, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуті з боржника в повному обсязі.

Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Ст.88 Закону визначено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п.1.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п.1.2 Глави 16 Порядку).

Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

П.3.2 Глави 16 Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.3.5 Порядку).

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам закону, суду не надано, що свідчить про відповідність спірного виконавчого напису вимогам чинного законодавства.

Наявність спору щодо розміру заборгованості не доведена позивачем відповідними розрахунками та доказами, наведені загальні посилання ґрунтуються на припущеннях, що прямо заборонено вимогою ч.6 ст.81 ЦПК України. Доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису боржник не мав заборгованості перед відповідачем або ж її розмір був іншим, позивачем не подано. Посилання позивача, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на викладене, враховуючи, що згідно постанови приватного виконавця від 26.11.2021 виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого напису закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто в зв`язку зі сплатою позивачем суми боргу, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №16190, вчиненого 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, та стягнення з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих кошти в розмірі 18582,35 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13.10.2023.

Суддя А.П. Токмакова