Справа № 737/554/23
Проваждення № 2/737/172/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за загальними правилами позовного провадження справу № 737/138/22
за позовомОСОБА_1
до Куликівської селищної ради
третя особаприватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Тимощук Віталій Олександрович
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами
учасники справи та представники:не з`явились

в с т а н о в и в :

07 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої матері. Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 заповіту не склав. Спадщину після батька прийняла мати позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_3 заповіту не складала. Позивач спадщину після померла матері прийняла. До складу спадщини, що залишилось після ОСОБА_3 входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . За життя померла ОСОБА_3 не оформила право власності на домоволодіння, правовстановлюючі документи на нього не отримала, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 04 вересня 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

28.09.2023 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 18 жовтня 2023 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради.

Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Тимощук В.О. надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи №381/2005 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які надав Державний нотаріальний архів Чернігівської області та матеріали спадкової справи № 22/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , які надав приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Тимощук В.О., судом були встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини, які існують між сторонами.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 24 жовтня 1954 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.9)

Відповідно до витягу з погосподарської книги Ковчинської сільської ради на 1991-2010 роки, головою домогосподарства по АДРЕСА_1 значився ОСОБА_2 , а після його смерті ОСОБА_3 (а.с. 15 18).

Позивач є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.9).

Під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до складу вказаного домоволодіння входять житловий будинок (А-1, а-1, а1), сарай (Б-1, Б1-1, б-1, В-1), гараж (Г1-1), погріб (Д, Е, Ж), літня кухня (Г-1) які були побудовані в 1967 році (а.с. 23 - 25).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не ввели будинок в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.11.2021 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с. 22).

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на момент побудови будинку, вищевказане нерухоме майно належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки Куликівської селищної ради ОСОБА_2 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_4 (а.с.13).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт посвідчений 17 липня 2000 року виконавчим комітетом Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області яким все своє майно заповів своїй донці ОСОБА_1 (а.с. 103).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, що належала ОСОБА_2 на праві спільної власності.

Дружина спадкодавця ОСОБА_3 від належної їй обов`язкової частки в спадщині після померлого ОСОБА_2 відмовилась (а.с. 98)

Позивач прийняла спадщину після ОСОБА_2 , подавши відповідну заяву Куликівській районній державній нотаріальній конторі, але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.97).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала (а.с.48).

Згідно довідки Куликівської селищної ради ОСОБА_3 на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 разом з онукою ОСОБА_4 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, що належала ОСОБА_3 на праві спільної власності.

Позивач спадщину після ОСОБА_3 прийняла, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощуку В.О., але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.52).

Спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_3 є позивач. Інші спадкоємці відсутні.

Постановою від 14 квітня 2023 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 36).

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Позивач в позовній заяві ставить питання про визнання за нею право власності на спірне нерухоме майно в цілому в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_3 . В той же час, судом з наданих доказів встановлено, що ОСОБА_3 при житті належала 1/2 частка вказаного будинку, інша частка спірного нерухомого майна була успадкована позивачем після померлого батька ОСОБА_2 ..

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Враховуючи викладене, помилкове посилання позивача на належність спірного нерухомого майна померлій матері в цілому, за встанововлених судом фактичних обставин, не позбавляє суд можливості застосувати ті норми права, які підлягають застосуванню в даній справі.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини та підстави заявленого позову, приймаючи до уваги той факт, що за життя спадкодавцю ОСОБА_3 належало право власності лише на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , а інша частина вказаного домоволодіння була успадкована позивачем в порядку спадкування після покійного батька позивача ОСОБА_2 , враховуючи підстави для відмови у видачі нотаріусом позивачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що позивачу належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами садиби АДРЕСА_1 в цілому, позивач позбавлена можливості оформити на нього право власності через відсутність правовстановлюючих документів, а тому позов підлягає задоволенню.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права інших осіб та є підставою для задоволення позову.

Керуючись статтями ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 )право власності на житловий будинок загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами садиби АДРЕСА_1 (означеними на плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок літ. А-1, а-1, а1; сарай літ. Б-1, Б1-1,б-1, В-1, гараж літ. Г1-1, літня кухня літ. Г-1, погріб літ. Д, Е, Ж).

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення складено 18 жовтня 2023 року.

Суддя А. А. Кореньков