_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5004/23
УХВАЛА

про самовідвід

23.10.2023 року

Суддя Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В., розглянувши заяву про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договорів та стягнення грошових коштів в розмірі 125058,68 грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2023 року вказану позовну заяву розподілено судді Гниличенко М.В.

До вирішення питання про відкриття провадження у справі суддею Гниличенко М.В. заявлений самовідвід для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого розгляду справи.

Головуючий у справі подав заяву про самовідвід, оскільки в процесі вирішення питання про відкриття провадження по справі було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є її сусідкою. А відтак з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо її неупередженості та об`єктивності при розгляді справи, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи в якій відповідачем по справі виступає її сусідка, не вважає за можливе здійснювати подальший розгляд вказаної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20,21 і 22 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами .

У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-72/0/4-13 від 16.01.13р., вказано на обов`язок судді заявити вмотивований самовідвід визначений частиною першою статті 23 ЦПК України. На відміну від вирішення заяви про відвід (стаття 24 ЦПК) у ЦПК не визначено процедури подання та вирішення заяви про самовідвід у разі подання такої заяви суддею-доповідачем до початку розгляду справи.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що з метою уникнення сумніву в об`єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо із матеріалів справи, що передана судді-доповідачу, убачається наявність підстав для самовідводу, передбачених статтями 20,21 ЦПК України.

Отже, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) - питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі, як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

Беручи до уваги викладене та враховуючи зазначений вище лист-роз`яснення, вбачається обов`язок судді заявити самовідвід та з метою економії терміну розгляду справи, питання про самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження та призначення справи до розгляду.

Підстави для відводу судді визначено ст.ст.20,21 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Відповідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді схвалених резолюцією 2006/23 ООН від 27.07.2006 року суддя повинен заявити про самовідвід від участі в справі в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Враховуючи вищевикладене та з метою запобігання у подальшому сумнівів у необ`єктивності та упередженості головуючого, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, заявлений самовідвід судді підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.20,23,25,210,223,293,294 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву судді Гниличенко Марини Віталіївни про самовідвід - задовольнити.

Передати справу № 947/33462/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів та стягнення грошових коштів до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для повторного розподілу між суддями Київського районного суду м. Одеси в порядку передбаченому ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Гниличенко М. В.