Справа №2-8723/11
Провадження № 2-зз/638/62/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря судового засідання Кірцак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що в 08 грудня 2011 року Дзержинським районним судом м.Харкова було постановлено ухвалу за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку забезпечення позову якою до розгляду по суті цивільної справи за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «УФА «Верус», в особі філії «ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 44721,41 про стягнення заборгованості у сумі 35235,62 грн.:

-накладено арешт, у межах суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.04.2006 року у сумі 44721,41 грн., на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження;

-обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ).

На теперішній час борг сплачено, зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» заявник не має. Водночас заходи забезпечення скасовані не були.

На підставі викладеного просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова № 2-8723/11 від 08 грудня 2011 року.

Заявник ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила заяву розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Крім того, подала до суду доказі щодо погашення заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк».

Представник АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «УФА «Верус» повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, однак в судове засідання не з`явились та не звертались до суду з заявами про відкладення розгляду справи або запереченнями проти вимог заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на її законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова № 2-8723/11 від 08 грудня 2011 року задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову якою до розгляду по суті цивільної справи за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «УФА «Верус», в особі філії «ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 44721,41 про стягнення заборгованості у сумі 35235,62 грн.:

-накладено арешт, у межах суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.04.2006 року у сумі 44721,41 грн., на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження;

-обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ).

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

Порядок встановлення фізичним особам обмежень у праві виїзду за межі України в цивільному судочинстві встановлено в ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), відповідно до якої, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Іншого порядку та випадків встановлення фізичним особам обмежень в праві виїзду за межі України положення ЦПК України не передбачають.

Підставою для накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно та обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 було те, що в неї виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 27.04.2006 року, яка була стягнута з неї на користь банку рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова № 2-8723/11 від 08 лютого 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату постановленої ухвали рішення у цій справі не було ухвалене, справа перебувала на стадії судового розгляду, а накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно та тимчасове обмеження відповідачу ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України було встановлено як захід забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК України (у тій же редакції). Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК України (у вищевказаній редакції) не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тобто, в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК України (в зазначеній вище редакції), застосовувати тимчасове обмеження сторони у справі у праві виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Як стверджує у заяві ОСОБА_1 , вона довідалася про накладення арешту на її грошові кошти, рухоме та нерухоме майно та обмеження свого права на виїзд за межі України 08 жовтня 2023 року, коли їй було відмовлено в перетині державного кордону України.

Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування; фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України; фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Як зазначено у ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання; кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну; на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб; права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві; передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Постановою Верховного Суду України № 331/8536/17 від 28 жовтня 2020 року викладено правову позицію, яка полягає у наступному: «тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення».

Згідно вимог ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Вимогами ч.7 та ч.8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Отже, 90-денний строк з дня набрання рішенням законної сили сплив, тому, суд вважає, що зникли підстави для забезпечення позову, судом не встановлені інші передбачені процесуальним законом підстави для забезпечення позову, з огляду на що, вжиті судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Крім того, відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору №SAMDN5142 від 27.04.2006 підписаний між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 25.10.2023, копії квитанції №249434825 від 25.10.2023 та довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 26 жовтня 2023 року № V76OGTGRPAPTKUUK, ОСОБА_1 станом на 26 жовтня 2023 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та скасування накладеного арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно та тимчасового обмеження права ОСОБА_1 на виїзд за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 260, 269, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати встановлені ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-8723/11, заходи забезпечення позову, шляхом скасування:

-накладеного арешту, у межах суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 27 квітня 2006 року у сумі 44721,41 грн., на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження;

-.

Скасувати заходи забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 44721,41 про стягнення заборгованості у сумі 35235,62 грн., вжиті відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харків від 08 грудня 2011 року у справі №2-8723/2011:

- зняти арешт, у межах суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 27 квітня 2006 року у сумі 44721,41 грн., на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження;

- скасувати обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ).

Після набрання ухвалою законної сили виконати вимоги ч.11ст.158 ЦПК України, якими передбачено, що примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову, в тому числі до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601 м. Київ вул. Володимирська, буд. 26, E-mail: ), Управління патрульної поліції в Харківській області (м.Харків, вул.Шевченка, 315-А), Основ`янсько-слобідського відділу державної виконавчої служби у місті харкові східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя І.І. Теслікова