Справа № 137/597/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Віннциької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 .

Після смерті баби залишилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок та земельна ділянка орієнтованою площею 0,69 га, що розташовані у АДРЕСА_1 . Спадкоємицею першої черги стала його мати ОСОБА_3 , проте оформити спадщину вона не встигла, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Позов мотивує тим, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, так як його батько ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Вказує, що звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок та земельну ділянку, проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, йому було відмовлено.

Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лепетуха Я.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду клопотання про розгляд справи без участі представника. У вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.11) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до свідоцтва смерть (а.с.14) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.16) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину (а.с.17-19) позивач успадкував після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 2/3 часток квартири під номером АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 1,5689 га, кадастровий номер 052248600:02:000:0490, яка розташована Вінницька область Вінницький район Пеньківська сільська рада та земельну ділянку площею 1,5364 га, кадастровий номер 052248600:02:000:0491, яка розташована Вінницька область Вінницький район Пеньківська сільська рада.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с.21) її матір`ю зазначена ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.22) ОСОБА_5 13.03.1975 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.23) його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с.24-26) зазначається технічна характеристика будинку в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідок Пеньківського старостинського округу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.27-30) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Літинського ВП КП «ВООБТІ» за №24 від 10.03.2023 (а.с.31) реєстрація права власності станом на 31.12.2012, об`єкт нерухомого майна, який розташований в АДРЕСА_1 , не проводилась.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою за №268/02-31 від 22.03.2023 (а.с.39) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутні правостановлюючі документи на нього.

Згідно рішення №9-а виконкому Пеньківської сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області від 25.01.1994 (а.с.39) ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,69 га, яка розташована в межах села, для ведення особистого підсобного господарства в т.ч. по АДРЕСА_1 біля будинку 0,61 га та біля тракторного стану 0,08 га.

Відповідно до рішення №11 виконкому Пеньківської сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області від 17.04.1997 (а.с.95) ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,10 га. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення права власності на спадкове майно позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_4 позов підлягає до задоволення, оскільки він є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на нерухоме майно - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м. позначеного на плані літ. "А", веранда літ. «а1», ганок, сарай літ. "Б", літня кухня літ. "В", сарай "В1", погріб з шиєю літ. "Г", огорожа №1, ворота з хвірткою №2, криниця №3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право на завершення приватизації на земельну ділянку орієнтованою площею 0,69 га, яких 0,61 га за адресою АДРЕСА_1 та 0,08 га біля тракторного стану, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 рішенням від 25.01.1994 року виконкому Пеньківської сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.