_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/654/23
УХВАЛА

19.10.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П.,

розглянувши у судовому засіданні заяву позивачки про забезпечення позову, подану по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними.

17 жовтня 2023р. позивачка надала до суду заяву про забезпечення позову та просить накласти арешт на транспортний засіб УВН 810082, 2015 року випуску, який зареєстрований у ТСЦ №5142 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області на ОСОБА_3 , транспортний засіб RENAULT MAGNUM, 1999 року випуску, об`єм двигуна 12000 куб.см, який зареєстрований у ТСЦ №5149 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області на ОСОБА_2 та на транспортний засіб DAF 95 XF, 1998 року випуску, об`єм двигуна 12650 куб.см, який зареєстрований у ТСЦ №5142 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області за ОСОБА_2 .

При цьому позивачка посилається на те, що предметом спору, що розглядається судом за даним позовом, фактично є майно, а саме транспортні засоби, які відчужені за недійсними, на її думку, договорами купівлі-продажу. У позивача є обґрунтовані припущення, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити транспортні засоби до постановлення відповідного рішення у цій справі, оскільки останньому нічого не завадило вчинити спірні правочини за довіреністю, яка була припинена у зв`язку із смертю власника автомобілів і про смерть якого він знав, а тому не міг не розуміти, що вчиняє незаконні дії. В разі відчуження спірних транспортних засобів буде утруднено виконання рішення суду про визнання недійсними оспорюваних договорів, оскільки стане необхідність витребовувати автомобілі у третіх сторін. Крім того, накладання арешту є співмірним заходом забезпечення позову, оскільки не заважає володіти та користуватись транспортними засобами, а лише обмежує у розпорядженні ними до набрання законної сили рішенням суду в даній справі. Позивачка зазначила, що цивільне законодавство надає право власнику вільно розпоряджатись своїм майном, а отже й намір відчужити майно може виникнути у будь-який момент (після отримання примірника позовної заяви) та реалізуватись в той же день або на наступний день, а тому позивач об`єктивно не зможе дізнатись про такі наміри та подати відповідні докази, а тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище роз`яснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що накладення арешту на об`єкти спірного рухомого майна не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідачів.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

При таких обставинах, суд вважає вимоги позивачки про вжиття заходів забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПН: НОМЕР_1 ) про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб УВН 810082, 2015 року випуску, який зареєстрований у ТСЦ №5142 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області на ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН:невідомий), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Накласти арешт на транспортний засіб RENAULT MAGNUM, 1999 року випуску, об`єм двигуна 12000 куб.см, який зареєстрований у ТСЦ №5149 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 ), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Накласти арешт на транспортний засіб DAF 95 XF, 1998 року випуску, об`єм двигуна 12650 куб.см, який зареєстрований у ТСЦ №5142 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 ), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Копію ухвали направити до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області, для виконання, сторонам - для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Огренич І. В.