РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря судових засідань Ковальського Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Наталії Василівни, ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору позики грошових коштів та зобов`язання анулювання реєстраційного запису,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2019 року позивач звернувся до Франківського районний суд м. Львова з позовом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Наталії Василівни, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики грошових коштів та зобов`язання анулювання реєстраційного запису.

В обґрунтування позову зазначає, що 21.10.2019 року о 09:26 год. на мобільний номер телефону позивача зателефонував чоловік, який сказав, що хоче замовити у нього проведення ремонтних робіт в його комерційному приміщенні.

Для цього запропонував, щоб позивач під`їхав за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач під`їхав за вказаною адресою о 10:48 год. та зателефонував по вищевказаному номеру, що він на місці та чекає зустрічі.

Об 11:00 год. позивачу зателефонував знав даний чоловік і побачивши його просив щоб він підійшов і запропонував позивачу пройти з ним трішки далі по АДРЕСА_2 .

Завівши позивача до внутрішнього подвір`я по АДРЕСА_2 , позивач побачив що його чекають ще три чоловіка, з яких він впізнав свого знайомого, а саме ОСОБА_2 ., який ще в 2018 році хотів придбати будинок у його цивільної дружини ОСОБА_3 , але надавши завдаток так і не захотів більше купувати цей будинок. Також, серед них був присутній його товариш ОСОБА_4 ).

Коли зупинилися, чоловік який до них підвів позивача почав останньому погрожувати та говорити що позивач винен їм кошти у розмірі 10000 доларів США, які він повинен сплатити ОСОБА_2 .

З боку присутніх на позивача здійснювався психологічний тиск, який тривав близько 40 хвилин. Позивач переживав за його дружину та доньку, тому був змушений йти з даними особами до нотаріуса.

ОСОБА_2 з позивачем пішки пішов до нотаріуса Топоровської Н.В. за адресою Антоновича, б. 62А. Інші присутні сказали, що вони поки що відпускають позивача, але за ним наглядають.

Прибувши до нотаріуса виявилося, що для оформлення такого договору позики потрібна згода дружини ОСОБА_2 , тому він їй зателефонував і попросив прийти до нотаріуса. А в позивача не було при собі ідентифікаційного коду, тому ОСОБА_2 вимагав, щоб позивач поїхав з ним до себе до додому за документами, але заборонив ОСОБА_1 говорити дружині, що відбувається.

Сторони повернулися до нотаріуса де позивачу було запропоновано підписати договір позики вже на суму 7000 доларів США, які він зобов`язаний повернути до 21.12.2019 року або з відсотками за прострочення терміну повернення.

Перебуваючи під психологічним тиском даних обставин та розуміючи реальність озвучених позивачу погроз, останній був змушений ОСОБА_2 підписати запропонований зміст договору позики без фактичного отримання такої позики від нього. А нотаріус це завірила. Паралельно з цим ОСОБА_2 заставив позивача підписати для нього ще і розписку, що він ці гроші отримав, що він змушений був зробити. Даний договір позики мочки підписала і дружина ОСОБА_5 .

Коли сторони вийшли від нотаріуса ОСОБА_2 сказав, що позивач тепер його офіційний боржник. Пізніше відповідач почав телефонувати позивачу і нагадувати про борг, але позивач повідомив, що ніякої позики надано не було, а навпаки за попередньою групою осіб погрозами змушено позивача підписати договір позики та розписку.

Позивач вважає, що за попередньою змовою ОСОБА_2 з групою осіб шляхом погроз змусили позивача підписати договір позики та розписку і тепер незаконно вимагають від нього грошові кошти в сумі 7000 доларів США, в зв`язку з чим вчинили кримінальне правопорушення, яке потрапляє під ознаки злочину передбаченого ч.2 ст. 189 КК України (вимагання).

По вищевказаним фактам позивач подав до правоохоронних органів заяву про злочин і 28.11.2019 року Франківським ВП ГУ НП у Лвівській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №00031118 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 189 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.01.2020 року суддею Дзеньдзюрою С.М. матеріали справи прийняті до провадження та призначені у підготовче судове засідання.

04.02.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він посилався на наступні обставини.

Так, в обґрунтування позовних вимог як на підставу недійсності правочину позивач ОСОБА_1 покликається на вчинення оскаржуваного правочину проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього фізичного та психологічного насильства. (ст. 231 ЦК України).

Відповідач вважає безпідставними вимоги позивача щодо недійсності правочину з визначеної ним підстави та викладенні обставини спростовуються позицією ВСУ викладеній у Постанові від 16.05.2019 року у справі №442/158/18.

Водночас, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження доводів, зокрема: застосування до нього з боку ОСОБА_2 чи інших осіб фізичного чи психологічного насильства під час вчинення правочину та відсутність у нього підстав і добровільної волі укладення такого.

Викладені у позовній заяві обставини розвитку подій описаних у позовній заяві які передували правочину, саме укладення правочину, звернення до правоохоронних органів та подачею позову до суду про недійсність правочину, непідкріплені жодними в тому числі належними та допустимими доказами та дають підстави зробити припущення про недостовірність таких.

Також під сумнів доводів позивача ставить те, що з часу укладення оскаржуваного договору позики від 21.10.2019 року позивач ОСОБА_1 лише під завершення строку виконання взятого на себе зобов`язання та після повідомлення ОСОБА_2 про звернення до суду у разі невиконання взятих на себе зобов`язань у визначений договір строк, розпочав здійснення дій щодо ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань згідно договору позики.

Зокрема, знаючи про намір ОСОБА_2 у разі невиконання умов договору щодо повернення коштів на звернення з позовом до суду, ОСОБА_1 в день виконання зобов`язань по повернення коштів, а саме: 21.12.2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, про який ОСОБА_2 стало відомо лише після звернення за правовою допомогою для підготовки позову щодо стягнення боргу за договором позики.

Відповідач вважає, що дії позивача ОСОБА_1 є недобросовісні та спрямовані на ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за оскаржуваним договором позики.

Позивачем не наведено жодн6их належним та допустимих доказів укладання правочину під загрозою застосування фізичного чи психічного впливу, що в свою чергу свідчить про безпідставність позовних вимог.

05.04.2021 року від приватного нотаріуса ЛМНО Топоровської Н.В. надійшло клопотання про те, що позовна заява подана до неналежного відповідача приватного нотаріуса, яка згідно практики Верховного Суду може бути лише третьою особою у спорах про визнання недійсним правочинів, які ним посвідчені.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.04.2021 року суддею ОСОБА_6 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У зв`язку з увільненням судді ОСОБА_6 від виконання обов`язків з 09.03.2022 року у зв`язку з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві ЗСУ (наказ №44/к від 04.03.2022 року) на виконання рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023 року, подання помічника судді Максимович М.М. № 7/23 від 21.02.2023 року, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи та на підставі розпорядження керівника апарату №324/Р від 22.02.2023 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 22.02.2023 року матеріали цивільної справи №465/7504/19 передані в провадження судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою суду від 23.02.2023 року прийнято до розгляду цивільну справу. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання.

В матеріалах справи наявні клопотання позивача від 13.03.2023 року, 11.08.2023 року, 18.10.2023 року про відкладення розгляду справ у звязку із перебуванням за межами м.Львова та зайнятістю представника позивача адвоката Лісовського О.О. в іншому судовому засіданні. Крім того, представник позивача звернувся з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, яким у відповідності до вимог, передбаченим ст.43 ЦПК України, на ознайомлення з матеріалами справи ще 05.05.2023 року. Дану позицію сторони позивача та його представника суд розцінює як зловживання процесуальними правами в контексті ст.44 ЦПК України та вважає за необхідне завершувати розгляд справи у їх відсутності.

Одночасно, суд звертає увагу стороні позивача, що дана справа перебуває в провадженні Франківського районного суду з 21.12.2019 року, відтак у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення свої доводів у поданому до суду позові шляхом подачі письмових пояснень та заперечень на поданий відзив, тощо. За вищенаведених обставин суд вважає можливим завершувати судовий розгляд справи за відсутності позивача та його представника на підставі наявних у справі даних та доказів.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про причини не явки суд не повідомили.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.10.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом ЛМНО Топоровською Н.В., зареєстровано в реєстрі за №4220. (далі Договір)

Відповідно до п.1 Договору позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 175245,00 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ на момент укладання цього договору становить 7000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суми грошових коштів на умовах, визначених цим договором не пізніше 21 грудня 2019 року.

Грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору, а саме 21 жовтня 2019 року. (п.2 Договору)

Відповідно до п.9 у зв`язку з перебуванням у шлюбі позикодавця дружина ОСОБА_7 надала належним чином оформлену згоду на укладання цього договору, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом ЛМНО Топоровською Н.В. 21 жовтня 2021 року за реєстрованим № 4219.

Крім того, сторони не заперечують, що в той же день 21.10.2021 року була складена розписка про отримання позивачем грошей у розмірі 7000 доларів США.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

З договору позики грошових коштів від 21.10.2021 року вбачається, що він підписаний сторонами у присутності нотаріуса. особи сторін встановлено та дієздатність перевірено.

Крім того, сторони не заперечують, що в той же день 21.10.2021 року була складена розписка про отримання позивачем грошей у розмірі 7000 доларів США.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, аналіз змісту норми ст.638 ЦК України, дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також переданий майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ст.640 ЦК України).

Статтею 640 ЦК встановлені додаткові критерії, за якими договір може визнаватись укладеним. Крім вимог про узгодження сторонами істотних умов, висуваються вимоги до форми договорів або щодо виконання певних умов (дій), які становлять сам зміст цих договорів.

Згідно з постановою Верховний Судом України від 18 вересня 2013 року у справі № 6- 6Зцс13 вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру - є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Згідно з ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним (ст. 231 ЦК України).

Під насильством слід розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли з обставин, які мали місце на момент його вчинення, випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.

Відповідно дост. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Отже, при наявності договору позики, саме позивач зобов`язаний довести, що грошові кошти за договором не передавались та ці обставини мають бути підтверджені доказами.

Будь-яких доказів, які б підтверджували щодо застосування до позивача фізичного або психічного тиску матеріали справи не містять.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, під час розгляду справи суду не доведено факту застосування щодо ОСОБА_1 фізичного та/або психічного тиску з метою укладення 21.10.2021 договору позики.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики слід відмовити.

Керуючись статтями 5, 12, 19, 81,141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Наталії Василівни, ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору позики грошових коштів та зобов`язання анулювання реєстраційного запису відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_8 (приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу), місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 24.10.2023 року.

Суддя Мартьянова С.М.