Справа № 615/1459/23
Провадження № 2/615/238/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Павлович В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

31.07.2023 позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить виділити їй у власність 2/3, а відповідачу 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2014 року по 2022 рік перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. 13.03.2018 сторони придбали житловий будинок загальною площею 59,7 м2, житловою 24,7 м2, який є спільним майном подружжя. В червні 2021 року позивачка разом з дітьми вимушена була піти з дому до батьків, де тривалий час проживає, що їй, дітям та її батькам не зручно. Зазначила, що відповідач вважає, що спірний будинок належить лише йому.

Повідомила, що з серпня 2022 року відповідач повинен сплачувати аліменти на дітей, але робить це нерегулярно та не в повному обсязі, в зв`язку з чим має заборгованість. На даний час діти вже досягли такого віку, що повинні чимось займатись для фізичного та духовного розвитку, але у позивачки немає фінансової можливості оплачувати додаткові заняття. Зазначила, що змушена звернутися до суду з даним позовом з метою покращення умов проживання дітей.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 11.08.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу рекомендованим повідомленням, але відправлення повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик ОСОБА_2 , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК України.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2014 сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Коломацького РУЮ у Харківській області, актовий запис №13, про що свідчать дані свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , виданих 08.12.2015 відділом ДРАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, 31.05.2019 Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актові записи №2442, 2493 відповідно.

За договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 13.03.2018 приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Габінет Ю.І., ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про що свідчить витяг №12-33/422 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.07.2023.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 31.08.2022 у справі №615/701/22 шлюб між сторонами розірвано.

Із розрахунку заборгованості, складеного Валківським відділом ДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків), за ОСОБА_2 станом на 30.06.2023 значиться заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 21807,37 грн.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст.328 ЦК України).

Ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України).

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч.4 ст.65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст.68 СК України).

Ч.1 ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.71 СК України).

З аналізу наданих доказів, спірний житловий будинок з надвірними будівлями придбано сторонами в період шлюбу,тому належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Реєстрація нерухомості на ім`я відповідача, не позбавляє права позивачки на частину цього майна, яка має бути збільшена, оскільки з нею проживають двоє неповнолітніх дітей, а розмір аліментів, які вони одержують, до того ж враховуючи наявність заборгованості, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Враховуючи, що сторони не домовилися про порядок поділу нерухомого майна в добровільному порядку, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

В порядку реального поділу спільного часткового майна подружжя залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право приватної власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право приватної власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 1140 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова