Справа № 676/4011/23
Номер провадження 2/676/1538/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Бевз Л.Е.

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Кам`янець-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради в особі органу опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини,-

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 01.06.2023 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради в особі органу опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою уклав шлюб 12.10.2014, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , який проживає разом із ним та знаходяться на його утриманні. Вказує, що їх сім`я більше ніж рік припинила своє існування, через відсутність почуттів, взаємної поваги та прихильності, несумісність характерів та різних поглядів на життя, і вони більше не підтримують подружні відносини, а шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу та примирення є неможливими, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, поновлювати сімейно-шлюбні відносини він немає наміру. З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини разом із батьком.

Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.06.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, на підставі ст. 274 ЦПК України.

Позивач та його представник у судовому засіданні, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні подала заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, не заперечує щодо проживання дитини з батьком.

Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечила, щодо задоволення позову.

Згідно ч. 1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис № 939, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

В шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 31.08.2016 р.

Сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

Причиною розпаду сім`ї є відсутність порозуміння у вирішенні семійних питань, через що виникали сварки, непорозуміння, постійні конфлікти, що призвел до втрати почуття поваги та любові до відповідача.

З часу припинення спільного проживання із відповідачем малолітній син залишився проживати з батьком.

Відповідач не заперечує, щоб малолітня дитина проживала разом з батьком, пояснила, що немає власного житла та постійних заробітків, має намір переїхати на роботу за межі України.

Згідно витягу з протоколу №8 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 08.06.2023 р. комісія визначилась за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки мати дитини ОСОБА_3 не має власного житла та постійних заробітків, схильна до вживання алкогольних напоїв, має порушення психологнічного стану. Вважає, що ОСОБА_1 краще забезпечить догляд та виховання дитини.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 05.06.2023 р. складеного комісією служби у справах дітей Кам`янець-Подільської міської ради, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Частина одноповерхового житлового будинку, з вигодами, складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузлу та коридору, загальна площа 90,0 кв.м. Умови проживання в помешканні прибрано, є необхідні меблі, побутова техніка та предмети побуту. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для малолітнього ОСОБА_6 облаштовано окрему кімнату, у якій є місце для занять, відпочинку, зберігання особистих речей. За вказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько, працює без укладання трудового договору; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , учень 2 класу Кам?янець-Подільського ліцею № 17. Зі слів ОСОБА_1 , він самостійно виховує сина та має наміри визначити місце проживання дитини з ним. З матір?ю ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в процесі розлучення, вона проживає окремо. Під час спілкування малолітній ОСОБА_7 повідомив, що батько відводить та забирає з навчання, відвідує батьківські збори, організовує дозвілля. Умови проживання задовільні.

Норми права, які застосував суд.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Щодо залишення місця проживання ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 суд приходить до наступного:

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За нормами ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

За місцем проживання батька для дитини створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини.

Мати таких умов для дитини не створила.

Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки подружжя припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим.

З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати.

При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Таким чином, з матеріалів справи убачається, що батьки малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг десятирічного віку, добровільно між собою визначили місце проживання дитини із батьком ОСОБА_1 , що не суперечитиме інтересам дитини, а тому суд вважає, що вимога в частині залишення місця проживання дитини разом з батьком знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

При цьому, сторони про наявність спору про місце проживання дитини та поділ майна не заявляють.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 211, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради в особі органу опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , зареєстрований 12 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 939 розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із самостійним вихованням дитини батьком без участі матері ОСОБА_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради в особі органу опіки та піклування, , юридична адреса: майдан Відродження, 1, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.