Справа № 202/6929/22
Провадження № 2/202/419/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.

за участю секретаря судового засідання Разнатовської А.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01.03.2022 року ОСОБА_3 здійснив помилкове перерахування грошових коштів ОСОБА_2 у сумі 13500,00 грн. з власного дебетного рахунку на картку відповідача. В подальшому, в наслідок збереження неправильних реквізитів платежу у додатку "Приват24" позивач здійснив помилкове перерахування коштів відповідачу ще два рази 01.03.2022 року в сумі 9077,04 грн. та 02.03.2022 року в сумі 12855,60 грн. Позивач зазначає, що платежі були здійснені помилково, позивач дізнався у липні 2022 року, коли отримав повну виписку по руху грошових коштів по його рахунках. У банку позивачу повідомили реквізити отримувача коштів та пояснили, що він має звернутися до суду, щоб повернути гроші. Окрім цього, помилковість своїх дій позивач пояснює важким психологічним станом на початку збройної агресії.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог.

17.05.2023 року через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, у яких зазначено, що 01.03.2022 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через посредника, ОСОБА_4 було укладено усний договір про купівлю одноразового посуду у ФОП ОСОБА_2 для волонтерського фонду. Оплата 13500 грн. здійснювалась на картку відповідача, контролювалася ОСОБА_4 , після чого було відпущено замовлений товар. За дорученням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснив доставку одноразового посуду у військову частину у с. Гвардійське. Далі, оскільки все пройшло нормально, ОСОБА_3 вирішив купити другу, а потім третю партію посуду аналогічним чином. Тобто, ще перерахував 9077,04 грн. та 12855,60 грн. на банківську картку відповідача. Ці партії одноразового посуду також своєчасно відвіз ОСОБА_4 у військову частину у с. Гвардійське. Таким чином зобов`язання між сторонами були ви конанні та підстав для задоволення позову відсутні.

10.06.2023 року від представника позивача через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив у якому зазначено, що відповідач у своїх запереченнях стверджує, що вказані грошові кошти були отримані ним від позивача за товар. Зазначає, що є ФОП, який здійснює продаж одноразового посуду за купівлю якої позивач нібито сплатив йому грошові кошти, на підтвердження чого надає не підписані позивачем видаткові накладні. Відповідач зазначає, що продаж товару відбувся для волонтерського фонду 01.03.2022 року проте волонтерський фонд, керівником якого є позивач, був створений 01.04.2022 року. Окрім цього позивач зазначив, що особа, яка нібито виступала посредником між сторонами, ОСОБА_4 йому невідомий. Жодного доказу отримання позивачем товару відповідачем не надано.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 зазначив, що він здійснював доставку товару до військової частини у с. Гвардійське де його зустріла особа, яка представилась ОСОБА_3 та вважає, що помилкового переказу на банківську карту не було.

Суд заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено усний договір про купівлю одноразового посуду. Згідно наданих відповідачем накладних № Н-133 від 01.03.2022 року, № Н-132 від 01.03.2022 року та № Н-134 від 02.03.2022 року відповідач поставив волонтерському фонду: за накладною № Н-133 упаковка ПП-115-500 на загальну суму 13500,00 грн.; за накладною № Н-132 склянка одноразова 180 мл. ПГУ, ложка однор. столова ПГУ, тарілка однор. ПГУ супова 500 мл. загальною сумою 9077,04 грн.; за накладною № Н-134 тарілка однор. ПГУ супова 500 мл. та упаковка ПП-115-500 заальною сумою 12855,60 грн.

Представник позивача у відповіді на відзив підтвердила, що позивач є представником волонтерського фонду. Також зазначає, що волонтерський фонд був створений 01.04.2022 року, тобто на місяць пізніше від першого переказу коштів на банківську картку. Як зазначає представник, ця інформація є загальнодоступною.

Однак, представником позивача та позивачем не було зазначено найменування волонтерського фонду та суд не може перевірити вказані доводи представника позивача.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначені положення застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Аналіз ст.1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (постанова Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14).

Судом встановлено, що перерахування коштів відбулося не одноразово, а носило регулярний та систематичний характер, а також те, що у всіх копіях дублікатів чеків чітко зазначено отримувача коштів ОСОБА_2 . Таким чином, наявні підстави стверджувати, що позивач та відповідач спілкувалися до виникнення спірних правовідносин та позивач обізнаний про перерахування ним вказаних сум грошових коштів на карту відповідача.

Окрім цього, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини за яких відповідач надав позивачу за грошові кошти товар, а тому відповідач є добросовісним набувачем грошових коштів.

З урахуванням викладеного, встановлені судом обставини спростовують твердження позивача про помилковість перерахування коштів, з огляду на те, що останній поза розумним сумнівом не міг не знати про перерахунок коштів саме ОСОБА_2 і протягом тривалого часу не вчиняв дій на їх повернення, свідчить, на думку суду про те, що позивач своїм мовчанням підтвердив наявність волі на перерахунок відповідачу зазначених коштів.

Врахувавши в сукупності вказані обставини, суд доходить висновку про не доведення позивачем помилкового здійснення перерахування коштів на картку ОСОБА_2 , що виключає безпідставне набуття відповідачем коштів.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат та витрат на юридичну допомогу по справі також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81,141,258,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Ісаєва