Справа № 180/1074/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Тананайської Ю.А., при секретарі: Павлович Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/1074/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , через представника адвоката Алексєєва О.Є., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, мотивуючи позов тим, що відповідно до розписки від 10.04.2023 року, позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 , а остання прийняла грошові кошти в сумі 354000 гривень, на виконання юридичних послуг, а остання зобовязалась повернути в повному обсязі 15.04.2023 року.
Відповідач відмовилась від укладення договору про надання юридичних послуг , жодних послуг Позивачу не надано, тому існує обовязок у Відповідача повернути отриманні кошти.
Просив суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 354000 гривень.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, жодних заяв від неї на адресу суду не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подавала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку:
Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.
Судом встановлено, що відповідно до розписки від 10 квітня 202 року, позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 , а остання прийняла грошові кошти в сумі 354000 гривен, на виконання юридичних послуг, які зобовязується повернути в повному обсязі до 15 квітня 2023 року.
Як зазначає позивач, відповідач відмовилась укласти договір та передані кошти не повернула.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Цивільному праву притаманна презумпція правомірності та добросовісності дій (поведінки) усіх учасників цивільних відносин. Переважна частина приватноправових відносин виникають, розвиваються та припиняються відповідно до очікувань сторін у правомірному і добросовісному ракурсі. Цивільне правопорушення є певним ексцесом, нечастим винятком у переважно правомірному розвитку цивільних відносин.
На підставі ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору.
Норми ст. 635 ЦК України не передбачають відповідальності особи за ухилення від укладання договору після досягнення домовленості про намір вчинити правочин.
Станом на 13 червня 2023 року жодних правочинів між позивачем та відповідачем не має.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:
1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);
2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого);
3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;
4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із частиною першоюстатті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Необхідно виходити з того, що правова підстава отримання (набуття) майна відсутня у тому разі, коли відбувся перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується безпосередньо на вимозі закону, або суперечить меті існування правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Загальне правило частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах: отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності отримання такого виконання.
Судом встановлено, що між сторонами не існує жодних договірних відносин, а так само наявності у позивача обов`язків щодо фінансових зобовязань перед відповідачем.
Відповідно, враховуючи характер взаємних стосунків між сторонами справи, не можливо встановити, що передання великої за розмірами грошової суми відповідала будь-якій правомірній та справедливій меті й відповідач вправі був розраховувати на те, що такі грошові кошти він правомірно набув у власність.
За загальним правилом, набуття права власності на отримане майно від іншої особи, ґрунтується на відповідному волевиявленні відчужувача, воля якого сформована вільно. Таке волевиявлення має бути однозначним за своїм змістом та свідчити про бажання колишнього власника такого майна, спрямованого на передачу його саме у власність такого набувача.
Встановивши, що спірне майно, грошові кошти у розмірі 354000 гривень, набуті відповідачем, з якою позивач не пов`язаний договірними правовідносинами щодо такого майна, які б свідчили про існування будь-якої розумної та справедливої підстави для отримання їх відповідачем та набуття їх у власність, суд прийшов до висновок про те, що у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, оскільки воно є безпідставно набутим.
Тотожний наведеному правовий висновок виклав Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 759/1206/17 (провадження № 61-40св19) за наслідками розгляду касаційної скарги у справі між сторонами з аналогічним предметом спору.
В матеріалах справи наявний оригінал розписки від 10.04.2023 року, пред"явлення оригіналу суду розписки спростовує повернення коштів і підтверджує безпідставне отримання ОСОБА_2 354000 гривень поза будь-якими договірними відносинами.
За викладених обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в загальній сумі 3540 грн.
Керуючись ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-283, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 354000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 3540 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 19 жовтня 2023 року.
Позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєсрації АДРЕСА_2
Суддя: Ю. А. Тананайська