справа № 274/4145/23
провадження № 2/0274/1197/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.10.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки - адвокат Григоришина В.В. звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., та господарські споруди: А - веранда, Б - сарай, В - погріб з шийкою, після смерті матері - ОСОБА_2 , 1917 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , 1917 року народження. Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивачка звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказаний житловий будинок. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії №558/02-31 від 18 травня 2023 року, позивачці ОСОБА_1 , надане роз`яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку з відсутністю у неї документа, що посвідчує право власності спадкодавиці - ОСОБА_2 , на житловий будинок, тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка змушена звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано в Бердичівській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 (а.с.23-24).

Позивачка та її представник в підготовче засідання не з`явилися. Від представника позивачки ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідач - Гришковецька селищна рада не забезпечили участь свого представника в судовому засіданні. Направили на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановляє рішення у підготовчому судовому засіданні у випадку визнання відповідачем позову.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , 1917 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.12.2005 року (а.с. 12).

Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., та господарські споруди: А - веранда, Б - сарай, В - погріб з шийкою, який рахується за ОСОБА_2 згідно довідки № 88 від 24.04.2023 року виданої Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області, на підставі книги погосподарського обліку за 2001-2005 роки №5 та технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 24.04.2023 року (а.с. 15, 18-20).

Однак за життя ОСОБА_2 не зареєструвала право власності на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №718 від 27.04.2023 (а.с.14).

Позивачка претендує на вищезазначене спадкове майно, як спадкоємиця за законом першої черги спадкування.

Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 22.05.1950 року; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, №7 від 09.11.2012 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 06 липня 1969 року. Дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 »; свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 18 липня 1972 року в Никонівську сільську раду Бердичівського району Житомирської області. Дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а.с. 9-11).

Проте звернувшись до державного нотаріуса бердичівської державної нотаріальної контори для оформлення спадкового майна, позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки не було подано правовстановлюючого документу на спадкове майно, який є необхідний для вчинення нотаріальної дії, а саме документ, що встановлює право власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 558/02-31 від 18.05.2023 року (а.с. 13).

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємцями першої черги є діти померлого (ст. 1261 ЦК України).

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до правової позиції ВС у постанові від 28.07.2021 у справі № 346/5216/18, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Відповідно до частин 3, 4 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в підготовчому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивачка дійсно є спадкоємицею за законом, спадщину прийняла своєчасно, тому необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно зокрема на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 200, 206,211,223,247,258,263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., та господарські споруди: а - веранда, Б - сарай, В - погріб з шийкою, після смерті матері - ОСОБА_2 , 1917 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко