ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 383/1266/23

провадження № 22-ц/4809/1172/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Кропивницька міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2023 року у складі судді Адаменко І.М.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна бабуся ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що він прийняв спадщину після смерті своєї двоюрідної бабусі ОСОБА_2 , так як в шестимісячний строк після її смерті подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом після смерті своєї двоюрідної бабусі, він є спадкоємцем п`ятої черги. 20 січня 2023 року бажаючи оформити свої спадкові права на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , він звернувся до Державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дроздової О.П., з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але йому було відмовлено посилаючись на те, що при перевірці родинних стосунків виявлено розбіжності. На цій підставі звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Встановлення даного факту дозволить йому отримати спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

Посилаючись на зазначені обставини, просив встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кропивницькому Кіровоградської області, являється двоюрідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2023 року у відкритті провадження у справі № 383/1266/23 за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Кропивницька міська рада, про встановлення факту родинних відносин відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження та зазначив, що встановлення факту необхідне йому для прийняти спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , що не дає підстав вважати про відсутність спору про право, оскільки заявник претендує на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , що свідчить про наявність спору про право з іншими спадкоємцями померлого, або з відповідною територіальною громадою (в разі неприйняття спадщини та визнання її відумерлою).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її з підстав порушення норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що суд першої інстанції, зазначивши про наявність спору про право, що має розглядатися у порядку позовного провадження, не встановив та не зазначив хто є у порядку передбаченому Цивільним кодексом спадкоємцем спадкового майна, який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто між ким існує спір, оскільки існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Інші учасники які були належним чином повідомлені про місце, час та дату розгляду справи, не з`явилися.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у відкритті провадження за завою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що із наданих до заяви матеріалів слідує, що вимога про встановлення факту родинних відносин пов`язана з доведенням факту прийняття спадщини, на яку можуть мати право інші спадкоємці, таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив коло спадкоємців померлої ОСОБА_2 та не перевірив чи впливатиме на їх права та обов`язки рішення суду про встановлення факту родинних відносин.

Відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину пов`язана виключно з тим, що при перевірці родинних відносин виявлено розбіжності у актових записах, які підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем.

Суд, зазначивши про наявність спору про право, що має розглядатися у порядку позовного провадження, не встановив та не зазначив між ким існує спір, оскільки існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18); від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21).

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження є помилковими та передчасними, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню,з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що питання вирішено з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак вона підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

С.І. Мурашко