Справа № 591/4140/20
Провадження № 2/591/195/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

представника позивача-відповідача Рижова С.Є.

відповідача-позивача ОСОБА_1

представника відповідача-позивача Кузнєцова А.С.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника адвоката Рижова Сергія Євгеновича до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частини автомобіля та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання солідарними боржниками за договором позики, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Рижова Є.С. звернулась до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 , та мотивує свої вимоги тим, що з 09 листопада 2010 року сторони знаходились у шлюбі, який 11 березня 2020 рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/6956/19 розірвано.

За час перебування у шлюбі подружжям було набуто спільне майно, крім іншого, зокрема, автомобіль SKODA ОСТAVIA А7, 2017 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 , який з 22 листопада 2017 року зареєстрований за ОСОБА_1 .

Посилаючись на те,що відповідач відмовляється розділити майно за взаємною згодою, просить стягнути з нього на користь позивачки компенсацію вартості частини автомобіля SKODA ОСТAVIA А7, 2017 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 у розмірі 194760 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи, з призначенням підготовчого засідання на 11 листопада 2020 року об 11 год. 00 хв.

25 серпня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_3 , в якій він просить визнати земельну ділянку площею 0,0800 га кадастровий номер 01:116:457:00:001:0178, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права спільної часткової власності, визначивши за кожним право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки; визнати спільним за сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як солідарними боржниками боргове зобов`язання за договором позики, оформленим розпискою від 06 листопада 2017 року в сумі 270000 грн., який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 листопада 2017 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 в частині позовних вимог про визнання солідарними боржниками за договором позики прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частини автомобіля, призначено підготовче засідання на 11 листопада 2020 року об 11 год. 00 хв.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання земельної ділянки об`єктом права спільної часткової власності, визначення права власності на 1/2 частину земельної ділянки передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності за місцевим загальним судом міста Києва.

11 листопада 2020 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді цивільної справи № 591/1069/19, провадження № 2/591/210/20, підготовче засідання відкладено до 18 лютого 2021 року.

10 лютого 2021 року ОСОБА_5 звернувся до суду з уточненням до зустрічної позовної заяви, в якій зазначає, що 08 листопада 2017 року він придбав у TОB «Автоцентр-С» легковий автомобіль марки « ScodaOctaviaА7», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ціною 17200 доларів США, що шляхом перерахунку за курсом 27,01 грн. за 1 долар США на дату продажу складало 467 631 грн. 00 коп., який був зареєстрований на його ім`я.

При цьому, частину коштів на придбання автомобіля у сумі 270 000 грн. 00 коп. вони отримали у борг від його батька, ОСОБА_4 , на підставі договору позики від 06 листопада 2017 року, а інша частина у розмірі 7200 доларів США була внесена за рахунок спільних коштів подружжя.

Так, 06 листопада 2017 року він, за згодою колишньої дружини ОСОБА_3 , склав розписку про отримання від свого батька ОСОБА_4 у борг 270 000 грн. 00 коп. для придбання автомобіля на строк до 06 листопада 2020 року, які у нього були від продажу власного житла.

Вказує на те, що оскільки договір позики було оформлено розпискою, внаслідок чого у ОСОБА_3 як у солідарного боржника є також боргові зобов`язання на суму 270 000 грн. 00 коп. перед його батьком ОСОБА_4 , що виникли внаслідок укладення ними в інтересах сім`ї договору позики від 06 листопада 2017 року, так як грошові кошти, які були отримані за договором позики, витрачені ними на придбання автомобіля в інтересах сім`ї.

У той же час, вони з ОСОБА_3 не проживають разом та не ведуть спільного побуту з жовтня 2019 року і після припинення шлюбних відносин за взаємною згодою домовилися, що легковий автомобіль залишиться у його приватній власності, так як більшу частину коштів на його купівлю їм позичив його батько, а спірна земельна ділянка переходить у власність відповідача за зустрічним позовом, а саме ОСОБА_3 .

Проте, колишня дружина не тільки не стала дотримуватися узгодженої домовленості між ними, але у його відсутність, з метою приховати від суду спільно набуте за час шлюбу майно забрала усі правовстановлюючі документи на землю, а також вирішила стягнути з нього у судовому порядку компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у сумі 194 760 грн., подавши відповідний позов, розмір якої є завищений, так як при її розрахунку не враховано наявні внаслідок зносу пошкодження на задніх дверцятах транспортного засобу та втрату його товарної вартості, у зв`язку з чим спір між ними можливо вирішити лише в судовому порядку.

З огляду на вищевикладене, оскільки спірний автомобіль є неподільною річчю, і його ринкова вартість відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №05/2020 про вартість майна від 21 серпня 2020 року на дату оцінки складає 304 106 грн. 00 коп., а вартість 1/2 частини спірного автомобіля становить 152 053 грн. 00 коп., тому не заперечує проти такого порядку поділу вищевказаного транспортного засобу як запропонувала ОСОБА_3 , при якому на підставі рішення суду даний автомобіль буде виділено у його приватну власність, а на користь колишньої дружини з нього має бути стягнута компенсація вартості частки майна, що є спільною власністю, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду справи та з урахуванням невиконаного солідарного боргового зобов`язання в сумі 270 000 грн. 00 коп. перед ОСОБА_4 , а саме стягненню підлягає сума у розмірі 17 053 грн. 00 коп. ((304 106,00 грн. дійсна вартість автомобіля - 270 000 грн. 00 коп. спільних боргових зобов`язань): поділених на 2).

Крім того, витяг із сайту продажу автомобілів «Авто Ріа», на який у позові послався представник відповідача ОСОБА_6 як на доказ, що підтверджує, що вартість спірного автомобіля на день розгляду справи складає 14 400 доларів США, що шляхом перерахунку за курсом 27 гривень за 1 долар США на дату оцінки складає 389 520 грн. 00 коп., є неналежним доказом, оскільки ціна на майно, що вказана на відповідному інтернет сайті була розрахована продавцем навмання і без аналізу цін ідентичних транспортних засобів, а також представник відповідача за зустрічним позовом при визначенні вартості спірного автомобіля не врахував витрат на відновлення його пошкоджених частин та складових, а ці обставини суттєво вплинули на його оцінку.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати спільним як солідарними боржниками боргове зобов`язання за договором позики, оформленим розпискою від 06 листопада 2017 року в сумі 270000 грн. 00 коп., який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 листопада 2017 року; визнати майно, а саме: автомобіль марки «Scoda Octavia», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єктом спільної сумісної власності сторін, виділивши в приватну власність ОСОБА_1 вказаний автомобіль, а на користь ОСОБА_3 стягнути компенсацію у розмірі 17053 грн. 00 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати (т. І, а.с.124-126).

18 лютого 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. у справі № 591/2639/17 підготовче засідання відкладено до 15 червня 2021 року о 10 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2021 року прийнято до розгляду подані 10 лютого 2021 року уточнення до зустрічної позовної заяви.

15 червня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 21 вересня 2021 року в зв`язку з клопотанням представника позивача надати час для подання відзиву на уточнену позовну заяву.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 14 грудня 2021 року.

14 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справив відкладено до 24 лютого 2022 року у зв`язку з клопотанням представника позивачки-відповідачки.

Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми.

Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року.

Справа призначена на 21червня 2022 року 13 год. 30 хв.

21 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 15 вересня 2022 року в зв`язку з клопотанням представника позивачки-відповідачки.

14 вересня 2022 року від представника ОСОБА_3 адвоката Рижова С.Є. надійшли пояснення, в яких зазначає, що на підтвердження спроможності батька надати в борг на покупку автомобіля кошти у сумі 270 000 грн. надано копію договору купівлі-продажу квартири від 04 жовтня 2017 року, згідно якого ОСОБА_4 продав квартиру. Ціна договору, згідно п. 2.1 договору складає 148 982 грн. Наданий договір не може бути належним та достатнім доказом наявності у ОСОБА_2 суми коштів, що було надано в борг, оскільки між датою укладення договору та датою складення розписки минуло більше місяця, та ціна договору купівлі-продажу значно менша, за суму, вказану в розписці.

ОСОБА_1 не було надано доказів того, шо ОСОБА_3 була поінформована про складання розписки, та давала згоду на отримання грошей в борг. Також відсутні докази того, що отримані кошти були використані саме на придбання автомобіля (т. І а.с.189-190).

15 вересня 2022 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області розгляд справи відкладено до 07 листопада 2022 року.

07 листопада 2022 року у зв`язку з відсутністю електроенергії та можливості провести технічну фіксацію судового засідання, розгляд справи відкладено до 09 січня 2023 року.

09 січня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 лютого 2023 року для забезпечення явки свідків.

02 лютого 2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (т. І а.с. 204-205).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2023 року заяву представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_3 адвоката Рижова С.Є. про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_1 здійснювати відчуження у будь-який спосіб автомобіля SKODA OСTAVIA А7, 2017 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 (т. І а.с.238-239).

10 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 24 березня 2023 року за клопотанням представників сторін.

24 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 02 травня 2023 року за клопотанням представника позивачки-відповідачки.

02 травня 2023 року допитано свідка ОСОБА_7 , протокольною ухвалою суду розгляду справи відкладено до 23 червня 2023 року у зв`язку з неявкою представника позивача-відповідача та його клопотанням про відкладення розгляду справи.

23 червня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 28 липня 2023 року за клопотанням представника позивачки-відповідачки.

28 липня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 27 вересня 2023 року за клопотанням представника позивачки-відповідачки.

В зазначеному судовому засіданні представник позивачки-відповідачки ОСОБА_3 адвокат Рижов С.Є. підтримав позовні вимоги первісного позову та заперечував проти вимог зустрічного позову, відповідач-позивач ОСОБА_5 та його представник адвокат Кузнєцов А.С. заперечували проти задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити, третя особа ОСОБА_4 заперечував проти задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 09 листопада 2010 року уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 120, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. І а.с. 4).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2020 року у справі №592/6956/19 шлюб між сторонами розірвано (т. І а.с.5).

На запит адвоката від 28 травня 2020 року, регіональний сервісний центр МВС в Сумській області, листом від 02 червня 2020 року повідомив про те, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС, автомобіль SKODA ОСТAVIA А7, 2017 року випуску, з зазначеним в запиті номерним знаком, з 22 листопада 2017 року по теперішній час зареєстрований за громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші транспортні засоби за громадянином ОСОБА_8 не зареєстровані (т. І а.с.6).

08 листопада 2017 року між ТОВ «Автоцентр- С» та ОСОБА_5 укладено договір № 29/17- авто про передачу у власність ОСОБА_1 автомобіля SKODA ОСТAVIA А7, 2017 року випуску (т. І, а.с.25-28).

Факт реєстрації спірного автомобіля SKODA ОСТAVIA А7, 2017 року випуску 22 листопада 2017 року за ОСОБА_1 також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. І а.с.24).

Відповідно до розписки 06 листопада 2017 року ОСОБА_5 взяв у бог грошові кошти в розмірі 270 000 грн., що станом на 06 листопада 2017 року складає 10000 доларів США, які зобов`язувався повернути за першою вимогою в повному обсязі, своєчасно до 06 листопада 2020 року (т. І а.с.31, т. ІІ а.с.19).

З копії висновку № 05/2020 судової автотоварознавчої експертизи від 21 серпня 2020 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля SKODA Octavia А7, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в цінах на час проведення експертизи 20 серпня 2020 року, з урахуванням ПДВ, складає: 304106,00 грн. (т. І а.с.32-80).

З копії договору купівлі-продажу квартири від 04 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 продав ОСОБА_9 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за 148 982,00 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурикою Т.А. та зареєстровано в реєстрі за № 3402 (т. І а.с.157-158).

З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12 вересня 2016 року (т. І а.с.213).

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_5 є її син, а третя особа ОСОБА_4 її чоловік. Коли у сина була сім`я: дружина, син, то у них була стара машина і вони хотіли купити новий автомобіль, але не вистачало коштів. Чоловік, син і ОСОБА_3 хотіли продати квартиру, отриману у спадщину. Коли вирішили продати квартиру, то запропонували позичити їм гроші. У 2017 році продали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за 150 000,00 грн., і вони позичили їм 10 000 доларів США сину в сім`ю, позивачка-відповідачка ОСОБА_10 про це знала. Домовилися, що як зможуть, тоді віддадуть кошти. Відразу коштів не вимагали, але кошти їм так і не повернули. Розписку давав син в її присутності, чіткого терміну повернення у розписці не зазначали, ОСОБА_3 при цьому не було, але вона знала про ці кошти. У сім`ї не було секретів, і вона знала, що вони зайняли їм гроші, вона була дуже рада, що купили машину. Вони продали стару машину, і у них був бізнес.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такі ж положення містяться у статті 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Спірний автомобіль набуто відповідачем-позивачем ОСОБА_1 за час шлюбу з позивачкою-відповідачкою ОСОБА_3 .

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вже зазначалось, за ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із частиною другою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Згідно з пунктами 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Щодо вартості спірного автомобіля, що заявлена позивачкою-відповідачкою ОСОБА_3 частково спростована відповідачем-позивачем ОСОБА_1 , та враховуючи висновок автотоварознавчої експертизи №05/2020 від 21 серпня 2020 року, суд вважає, що вартість автомобіля повинна обраховуватися у розмірі, що вказаний згідно висновку експерта - 304 106 грн. 00 коп.

Тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 152053 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості спірного автомобіля.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 просить суд визнати спільним як солідарними боржниками боргове зобов`язання за договором позики, оформленим розпискою від 06 листопада 2017 року в сумі 270000 грн. 00 коп., який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також стягнути з ОСОБА_3 на його користь частину заборгованості за договором позики (оформленого розпискою) від 06 листопада 2017 року в розмірі 130 000 гривень.

Однак, відповідачем-позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти за договором позики (оформленого розпискою) від 06 листопада 2017 року були використані на потреби сім`ї.

Вказану обставину відповідачка за зустрічним позовом категорично заперечує.

Наявність боргового документу у виді розписки про позику грошових коштів не доводить того факту, що грошові кошти, які були отриманні за цим документом, витрачено на придбання спільного майна, в результаті чого може виникнути спільний обов`язок з їх повернення.

Також відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, тому показання свідка ОСОБА_7 щодо обставин позики грошових коштів для придбання спірного автомобіля подружжям суд не приймає до уваги. До того ж показаннями цього свідка не доведено розмір грошових коштів, який був сплачений на придбання спірного автомобіля за рахунок договору позики.

Крім того, відповідачем-позивачем обрано такий спосіб захисту, за яким він просить визнати спільним як солідарними боржниками боргове зобов`язання за договором позики, оформленим розпискою від 06 листопада 2017 року в сумі 270000 грн. 00 коп., який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 листопада 2017 року; визнати майно, а саме: автомобіль марки «ScodaOctavia», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єктом спільної сумісної власності сторін, виділивши в приватну власність ОСОБА_1 вказаний автомобіль, а на користь ОСОБА_3 стягнути компенсацію у розмірі 17053 грн. 00 коп. ((304 106,00 грн. дійсна вартість автомобіля - 270 000 грн. 00 коп. спільних боргових зобов`язань): поділених на 2).

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зобов`язання за договором позики є спільними зобов`язаннями подружжя, а майно, яке було поділене між подружжям, було придбано за позичені кошти, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки за зустрічним позовом грошових коштів в рахунок відшкодування половини витрат отриманих позивачем за договором позики.

Враховуючи висновок суду про відсутність правових підстав для визнання боргу за договором позики (оформленого розпискою) від 06 листопада 2017 року спільним обов`язком подружжя, та з урахуванням необхідності стягнення частки вартості автомобіля, який було придбано сторонами в період шлюбу, позовні вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин першої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 641/1355/18.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 02 грудня 2019 року ОСОБА_10 уклала з адвокатом Рижовим С.Є. договір № 1662-Р про надання професійної (правової) допомоги (т. І а.с. 222).

Згідно додатку №1 до договору № 1662-Р від 02 грудня 2019 року про надання професійної (правової) допомоги вартість послуг адвоката становить:

- аналіз чинного законодавства України та дослідження практики застосування відповідних норм права з метою забезпечення законних інтересів та прав Клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства в даній категорії справ - 4000,00 грн.

- аналіз наданих Клієнтом документів по справі 4000,00 грн.

- складання процесуальних документів 7000,00 грн.

- представництво прав та законних інтересі Клієнта в кожному судовому засіданні, або слідчій дії не менше 1500,00 грн. за засідання, а за слідчу дію, в разі тривалості засідання, або слідчої дії більше години, наступний час оплачується похвилинно з розрахунку 1500,00 грн. за год. (т. І а.с.223)

Згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордера № 35 від 02 грудня 2019 року ОСОБА_10 сплатила за договором № 1662-Р від 02 грудня 2019 року 15000, 00 грн., до прибуткового касового ордера № 16 від 21 вересня 2021 року ОСОБА_10 сплатила за договором № 1662-Р від 02 грудня 2019 року 3000,00 грн., до прибуткового касового ордера № 2 від 09 січня 2023 року ОСОБА_10 сплатила за договором № 1662-Р від 02 грудня 2019 року 1700, 00 грн. (т. І а.с.23-зворотній бік).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд враховує критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд вважає, що заявлена позивачкою-відповідачкою сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_3 , визначивши такі у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з частковим задоволенням позову, пропорційно до задоволених вимог, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 , понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1520 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частини автомобіля задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частини автомобіля SKODA OKTAVIA А7, 2017 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 у розмірі 152053 грн. 00 коп., понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1520 грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання солідарними боржниками за договором позики відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка-відповідачка: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_5 , місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП суду не відомий.

Повне судове рішення виготовлене 06 жовтня 2023 року.

Суддя А.П.Сидоренко