КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/137/21 Головуючий у суді І інстанції: Гринчак О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу на суму 36074,24 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 07 квітня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370005/4600/0000649, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням зокрема транспортним засобом «Honda Accord» державний номерний знак НОМЕР_1 .

03 січня 2018 року в м. Кисті по вул. Зодчих, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року у справі № 759/685/18, в діях ОСОБА_1 було встановлено факт порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страховиком ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 96889,45 грн, що підтверджується платіжним порученням №005744 від 07 лютого 2018 року.

Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а цивільно- правова відповідальність відповідача, винуватця у ДТП, була застрахована, позивач 14 лютого 2018 року (вих. №1199) направив Претензію №21567 до АТ «Страхова група «ТАС» на виплату страхового відшкодування. AT «CT «ТАС» здійснила відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 60 815,21 грн. згідно з платіжним дорученням №72611 від 26 квітня 2018 року в порядку регресу.

У позовній заяві зазначається, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , склала 96 889,45 грн.; франшиза за договором КАСКО - 0,00 грн.; сума, відшкодована ПрАТ "Страхова група «ТАС» - 60 815,21 грн.; тому решта, що підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем становить 36 074,24 грн.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві 03 квітня 2020 року було направлено Претензію №215675, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 36074,24 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції в даній справі не правильно встановив обставини справи та ухвалив незаконне судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення даної справи, а отже на думку апелянта підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача була застрахована в АТ "Страхова група "ТАС" відповідно до полісу № АК/6436333 з лімітом страхового відшкодування в сумі 100 000 грн, тобто вказана сума покриває витрати позивача на відшкодування страхової виплати.

Вказував на те, що АТ "Страхова група "ТАС" здійснила відшкодування ПрАТ "СК "Уніка" 60 815,21 грн, однак на думку апелянта повинна була сплатити суму страхового відшкодування в сумі страхового ліміту.

Тому вважав, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була належним чином застрахована, в силу вимог ст. 1194 ЦК України, на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко визначені підстави для регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди під час ДТП. Скаржник вважає, що його дії під час ДТП не підпадали під жодний пункт вказаної статті закону, а тому у позивача відсутні правові підстави про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

11 липня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" - Афанасьєва Сергія Володимировича, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги про стягнення коштів в порядку регресу, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що компенсація різниці між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу має бути покладена саме на відповідача, а не його страховика.

Тому врахувавши коефіцієнт фізичного зносу та різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та компенсованою позивачу сумою, сума фактичної завданої майнової шкоди, суду першої інстанції прийшов до висновку, що підлягає стягненню з відповідача сума у розмірі 36074,24 грн в порядку регресу.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц (провадження № 61-7833св18) дійшов наступних правових висновків.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Встановлено, що 07 квітня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 370005/4600/0000649 (а.с. 12-13 том 1).

Предметом вказаного Договору є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, транспортним засобом «Honda Accord» державний номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії договору до 17.04.2018.

Таким чином, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року у справі № 759/685/18 встановлено, що ОСОБА_1 03 січня 2018 року близько 14 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ФОЛЬКСВАГЕН», д.н.з. НОМЕР_3 , і рухаючись в м. Києві по вул. Зодчих, 10, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «ХОНДА», д.н.з. НОМЕР_1 , (водій ОСОБА_3 ), який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження i завдано матеріальних збитків.

Вищевказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власниця автомобіля «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування № 00247366 від 05.01.2018 (а.с. 18 том 1).

Відповідно до Звіту № 02-24/01 від 24.01.2018, складеного СПД ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 100134,75 грн.

Водночас, згідно з рахунком-фактурою № СФ-0000006 від 10.01.2018 та актом виконаних робіт № РН-0000060 від 27.02.2018, складеними ФОП ОСОБА_5 , вартість ремонту транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 96889,45 грн.

Відповідно до страхового акту № 00247366 від 03.02.2018, позивачем визначено розмір страхового відшкодування в сумі 96889,45 грн (а.с. 45 том 1). На підставі вказаного страхового акту та наказу № 00247366 від 03.02.2018 страхове відшкодування в сумі 96889,45 грн було перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується платіжним дорученням №005744 від 07.02.2018.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була забезпечена згідно з полісом № АК6436333 в АТ «СК «ТАС» (а.с. 11 том 1).

Позивач 14 лютого 2018 року направив до АТ «СК «ТАС» заяву на виплату страхового відшкодування № 21567 (вх. 1199) (а.с. 47 том 1).

Відповідно до листа АТ «СК «ТАС» вих. № Г1400/1459 від 17.04.2018 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 (згідно рах. № СФ-6 від 10.01.2018, ФОП ОСОБА_5 ), становить 96889,45 грн, в тому числі: вартість замінених складових 84285,6 грн; вартість робіт - 7464,85 грн; вартість матеріалів - 5139 грн Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно зі звітом № 02-24/01 від 24.01.2018, СПД ОСОБА_6 , становить 0,428, що дорівнює 36074,24 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 96889,45 грн - 36074,24 грн = 60815,21 грн. На підставі викладеного, належна ПрАТ «СК «УНІКА» сума страхового відшкодування 60815,21 грн (а.с. 122 том 1).

АТ «СК «ТАС» сплатило ПрАТ «СК «УНІКА» 60815,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 72611 від 26.04.2018 (а.с. 48 том 1).

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 21567 (вх. 14241-2) від 03.04.2020, в якій просив не пізніше 7 днів з моменту отримання претензії відшкодувати завдані збитки у розмірі 36074,24 грн., однак відповідач кошти не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с. 49-50 том 1).

Судом також встановлено, що за клопотанням сторони відповідача ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2022 року та 30.11.2022 року (а.с. 162-163, 204 том 1) було призначено судову автотоварознавчу експертизи, яка не була проведена, оскільки не було надано зокрема об`єкт дослідження - автомобіль Honda Accord державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 170-171, 214-215 том 1).

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу, оскільки в даному випадку вимога позивача до завдавача шкоди ОСОБА_1 не є регресною, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто, переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про розмір коштів які підлягають стягненню, та право позивача на вимогу до відповідача про стягнення коштів. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 36074,24 грн в порядку суброгації.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц та помилково здійснено визначення правової природи права вимоги ПАТ «Страхова компанія «Уніка» як регресної.

Доводи апеляційної скарги про те, що страхова сума повинна бути покрита лімітом страхової відповідальності, яку зобов`язана сплатити страхова компанія відповідача - АТ "Страхова група "ТАС", суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи суперечать меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки АТ «Страхова група «ТАС» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року по справі № 686/17155/15). Оскільки коефіцієнт зносу авто, не виплачується відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за страховим полісом. Відшкодування розміру коефіцієнта зносу замінених складових покладається на винну особу.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, разом з цим не вірно застосував норми матеріального права, а саме ст. 1191 ЦК України, замість 993 ЦК України.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 36 074,24 грн.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалене нове судове рішення про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку суброгації, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2102 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського 70 А) кошти у розмірі 36074,24 грн, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «04» жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник