Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 4-с/711/28/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, ОСОБА_2 про визнання дій приватного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Адвокат Ульянов С.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою, в якій, з урахуванням заяви від 30.08.2023, просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. в рамках виконавчого провадження № 62568757 щодо відмови в задоволенні заяви про передачу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на примусову реалізацію до ДП «СЕТАМ».

Скаргу мотивував тим, що 23.11.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки житлового будинку з підвалом та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначений договір укладено для забезпечення виконання договору позики від 23.11.2016. Постановою Черкаського апеляційного суду від 25.09.2019 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним змінено в частині стягнення неустойки за порушення зобов`язань згідно договору позики від 23.11.2016, зменшено її розмір з 1 574 669,25 грн. до 787 334 грн. та відповідно зменшено загальний розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів з 2 745 767,99 грн. до 1 958 432,74 грн. В решті рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2019 залишено без змін. 23.10.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання вищезазначеного рішення видано виконавчий лист. 14.07.2020 приватним виконавцем Плесюк О.С. відкрито виконавче провадження та розпочато примусове виконання. Разом з тим, ОСОБА_2 до цього часу не виконала покладене на неї судом зобов`язання та не сплатила на користь ОСОБА_1 встановлену судом суму грошових коштів. 16.09.2022 приватним виконавцем проведено опис та арешт нерухомого майна, яке належить боржнику та перебуває у стягувача в іпотеці, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 20.12.2022 ОСОБА_1 через свого представника звернувся до приватного виконавця із заявою про передачу майна на реалізацію шляхом проведення електронних аукціонів. 22.12.2022 приватний виконавець звернувся до Золотоніської міської ради з проханням надати дозвіл на примусову реалізацію вищезгаданого будинку. Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 123 від 20.03.2023 приватному виконавцю відмовлено у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Постановою приватного виконавця Плесюка О.С. про відмову в передачі майна на примусову реалізацію від 28.04.2023 по виконавчому провадженню № 62568757 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо передачі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на примусову реалізацію до ДП «СЕТАМ» у зв`язку з відсутністю дозволу органу опіки та піклування. ОСОБА_1 вважає такі дії приватного виконавця неправомірними, оскільки на момент укладення договору іпотеки діти не мали права користування вищезгаданим житловим будинком, а отже ОСОБА_4 зареєстрована в житловому будинку всупереч договору іпотеки. Крім того, ОСОБА_2 не є матір`ю ОСОБА_4 чи особою, яка замінює матір. З огляду на наведене вважав, що є всі підстави для реалізації житлового будинку, що належить ОСОБА_2 .

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями скарга передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.05.2023 прийнято до провадження та призначено судове засідання з розгляду скарги.

20.07.2023 від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. надійшли письмові пояснення, згідно яких приватний виконавець вважає, що на сьогоднішній день відсутні підстави для передачі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на примусову реалізацію. Так, відповідно пункту 28 Розділу VIIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Згідно з листом виконавчого комітету Золотоніської міської рада від 07.10.2021 № 1390 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.12.2022 він звернувся до Золотоніської міської ради із листом щодо надання дозволу на примусову реалізацію вищевказаного будинку, право користування яким має дитина, та який належить на праві власності боржнику в межах процедури виконавчого провадження № 62568757. Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради: від 20.03.2023 йому було відмовлено у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у приватного виконавця відсутні повноваження давати оцінку правомірності реєстрації неповнолітньої особи (який не є родичем боржника) у вказаному будинку після відкриття виконавчого провадження та передачі вказаного майна без дозволу органу опіка та піклування або рішення суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, 10.10.2023 від його представника адвоката Ульянова С.М. надійшла заява, в якій останній підтримав вимоги скарги та просив проводити розгляд справи без його участі.

Заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дачу час та місце розгляд справи були повідомленні належним чином. 09.10.2023 від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. надійшло клопотання про розгляд скарги без його участі.

Згідно частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. перебуває виконавче провадження № 62568757 з примусового виконання виконавчого листа № 711/11411/17, виданого 23.10.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1 958 432,74 грн, з яких: 1 145 214,00 грн. сума боргу за договором позики, 25 884,74 грн. 3% річних, 787 334,00 грн. неустойка.

16.09.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. проведено опис та арешт нерухомого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 та перебуває у стягувача ОСОБА_1 в іпотеці на підставі договору іпотеки від 23.11.2016 № 9733, посвідченого приватним нотаріусом Романій Н.В., а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

20.12.2022 ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ульянова С.М. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. із заявою про передачу майна на реалізацію, в якій просив вчинити всі передбачені чинним законодавством дії для передачі на ДП «СЕТАМ» вищевказаного будинку на реалізацію шляхом проведення електронних аукціонів.

В процесі підготовки нерухомого майна до реалізації приватним виконавцем було встановлено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_4 , 2005 року народження.

22.12.2022 приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. звернувся до Золотоніської міської ради з проханням надати дозвіл на примусову реалізацію вищевказаного будинку, право користування яким має дитина, та який належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 в межах процедури виконавчого провадження № 62568757.

Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 123 від 20.03.2023 приватному виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюку О.С. відмовлено у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. від 28.04.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо передачі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на примусову реалізацію до ДП «СЕТАМ» у зв`язку з відсутністю дозволу органу опіки та піклування.

Не погоджуючись з таким рішенням приватного виконавця Тесля В.В. звернувся до суду із даною скаргою.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

В силу статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Державний виконавець зобов`язаний, використовувати надані йому права відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і не допускати у своїй діяльності порушення права та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.06.2016 № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431 (далі - Порядок реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини та осіб, які їх замінюють, вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

До осіб, що замінюють батьків та мають обов`язки щодо дитини, відповідно до положень СК України належать: 1) опікун (частина 4 статті 249 СК України); 2) піклувальник (частина 4 статті 249 СК України); 3) особа, що усиновила чи удочерила (частина 4 статті 232 СК України); 4) патронатний вихователь (стаття 255 СК України); 5) прийомні батьки (частина 2 статті 256-2 СК України); 6) батьки-вихователі дитячого будинку (частина 2 статті 256-6 СК України); 7) фактичний вихователь, особа, яка взяла у свою сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування (стаття 261 СК України).

Системне тлумачення вказаних вище норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що органи опіки та піклування надають згоду на відчуження будинку, квартири, якщо таке відчуження здійснюється батьками або особами, які їх замінюють.

Враховуючи вищевикладені обставини, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке мають діти, виконавець зобов`язаний попередньо отримати дозвіл органів опіки та піклування.

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти, виконавець повинен встановити, чи є боржник - власник майна, яке передається на реалізацію, одним з батьків дитини чи особою, які їх замінюють, тобто, чи є боржник тією особою, до обов`язків якої належить дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

У разі передачі в порядку виконавчого провадження на реалізацію нерухомого майна, власником якого є боржник, який не є одним з батьків чи особою, яка їх замінює по відношенню до дітей, які мають право користування таки майном, відсутні підстави для отримання виконавцем згоди органу опіки та піклування, оскільки така згода потрібна на відчуження будинку, квартири, якщо відчужується майно, належне батьками або особами, які їх замінюють.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4, сформованого 02.05.2023, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_2 , яка є боржником у виконавчому провадженні № 62568757, не є матір`ю або особою, яка її замінює, для неповнолітньої дитини, яка має право користування спірним майном, про передачу на реалізацію якого заявлено стягувачем.

Відтак, враховуючи, що чинне законодавство України вимагає отримання згоди органу опіки та піклування на відчуження майна, право власності або право користування на яке мають діти, якщо таке відчуження здійснюється батьками або особами, які їх замінюють, та не передбачає отримання такої згоди у разі вчинення правочину щодо майна (примусового відчуження), власники якого не є батьками або особами, які їх замінюють, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Аналогічні за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 10.02.2021 у справі № 385/1598/18 , у постанові від 29.09.2021 у справі № 766/1637/21.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 99, 129 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, ОСОБА_2 про визнання дій приватного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича в рамках виконавчого провадження № 62568757 щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про передачу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на примусову реалізацію до ДП «СЕТАМ».

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: