Провадження № 2/202/2257/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Судді Доценко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №33333, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області ГорайО.С. 18.03.2021 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» суми боргу у розмірі 9397,40 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу у розмір 5000 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 18.03.2021 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис №33333 про стягнення з позивача суми боргу у розмірі 9397,40 грн.. Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю Лисенку Ю.О.. Постановою приватного виконавця від 24.06.2021 року на підставі заяви відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було відкрито виконавче провадження №65892829, та в цей же день було винесено постанову приватного виконавця про стягнення основної винагороди і витрат на проведення виконавчих дій. Постановою приватного виконавця від 25.09.2021 року було накладено арешт на кошти позивача на всіх рахунках. Про наявність виконавчого напису позивач дізнався випадково, а саме 30.05.2021 року, коли на рахунку позивача у АТ КБ «Приватбанк» було арештовано грошові кошти у розмірі 10637,14 грн. на підставі постанови приватного виконавця. Зазначає, що нотаріусом вчинення виконавчого напису було зроблено без його інформування та позбавило можливості надати необхідні документи. Вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню, виходячи з того, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не витребував первинні документи щодо видачі кредиту, не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Позивач з заборгованістю не згоден, він не укладав будь-яких кредитних договорів. Просить суд, визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі , які складаються зі сплаченого позивачем судового збору за подання позову в сумі 1073,60 грн. Окрім того позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з залученням професійної адвокатської допомоги у розмірі 5000 грн.

Ухвалою12.06.2023 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін та витребувано, в порядку ст.84 ЦПК України, у приватного нотаріуса належним чином засвідчену копію нотаріальної справи.

Позивач залишила заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач та треті особи були належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились та не подали відзив і пояснення на позов у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження строк.

Представник відповідача надав до суду заперечення щодо клопотання представника відповідача та зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та просили в цій частині позову залишити без задоволення.

Розглянувши справи на підставі досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, на підставі копії виконавчого напису нотаріуса № 33333 від 18.03.2021 року , що приватним нотаріусом Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача боргу за кредитним договором №3044316 від 03.07.2020 року, укладеним між позивачем та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником прав якого на підставі договору про відступлення права вимоги від16.12.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Загальна сума стягнення9397,40грн. Із тексту оспорюваного виконавчого напису встановлено, що виконавчий напис здійснено на підставі ст.ст.87 ЗУ «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. ( а.с.25).

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження, 24.06.2021 року приватним виконавцем Лисенко Юрієм Олександровичем було відкрито виконавче провадження №65892829 про стягнення з позивача заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса № 33333 від 18.03.2021 року на підставі заяви стягувача про початок примусового виконання виконавчого документу (а.с.33-34)

Таким чином, підставою для відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення став виконавчий документ оспорюваний позивачем виконавчий напис нотаріуса про заборгованість позивача за кредитним договором .

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат"(надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі «Порядок»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. (п. 19 ст. 34 Закону).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі статтею, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172(далі-Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 закону «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення.

З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК, ст. ст.50,87,88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить протилежного.

Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При зверненні з позовом позивач не погоджується із зазначеною в виконавчому приписі заборгованістю.

Таким чином нотаріусом порушені вимоги нотаріат» та не додержано обов`язкових умов вчинення нотаріального напису.

Недодержання нотаріусом вищезазначеної умови при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку.

Висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження№14-278гс 18); від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц (провадження№14-706цс19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі №363/568/18 (провадження №61-49018св18), від 03 червня 2020 року у справі №359/8181/18 (провадження№61-22164св19)від 09.09.2020 року у справі №336/7754/18 (провадження№ 61-8781 св 20).

З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі України відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Позивачем також заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Частиною 8статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2023 року позивач сплатив,за договором про надання правничої допомоги від 03.06.2023 року, на користь адвоката 5000,00 грн. за надані юридичні послуги, а саме за правовий аналіз, надання консультації, складання позовної заяви, узгодження правової позиції.

Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Суд враховує, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. є доведеними та співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.15,16,25,328,510,512 ЦК України, ст.ст.4,12,13,76,78,81,89,128,137,141,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити в повному обсязі .

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 33333 від 18.03.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з позивача на користь відповідача боргу за кредитним договором №3044316 від 03.07.2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником прав якого на підставі договору про відступлення права вимоги від 16.12.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ( місцезнаходження 79018, м. Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати за надання правничої допомоги у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ( місцезнаходження 79018, м. Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати по справі в сумі 1073 (тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 ( тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30(тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. І. Доценко