Провадження № 2/761/7521/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №60.06.000730 від 03.03.2020 року станом на 23.02.2023 року в сумі 76 232,06 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 684,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 12 197,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2020 року між сторонами було укладено кредитний договір №60.06.000730відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 50 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту строком до 02.03.2022 року, зі сплатою 38% річних, а в пільговий період 0,01% річних, плата за супроводження простроченої заборгованості по кредиту/несанкціонованої заборгованості 7%.

Як зазначає позивач, він належним чином виконав умови договору та надав кошти в користування відповідачу, проте відповідач не виконує належним чином умов договору щодо повернення грошових коштів внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 23.02.2023 року становить: 50 000,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 536,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5 700,00 грн. - розрахунково-касове обслуговування; 17 995,33 грн. - плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, а загальна сума заборгованості складає 76 232,06 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позов до суду не правив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін, що не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2020 року між АТ «АКБ «Конкорд» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір №60.06.000730 у вигляді заяви про надання кредиту за умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 50 000,00 грн. на банківську картку строком користування до 02.03.2022 року.

Розділом 13а Кредитного договору №60.06.000730 від 03.03.2020 року встановлено:

- тарифний пакет: Тарифний пакет на випуск та обслуговування банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» «WorldElite»;

- сума наданого кредиту: 50 000,00 грн.;

- відсоткова ставка в пільговий період: 0,01% річних;

- відсоткова ставка: 38% річних;

- плата за супроводження простроченої заборгованості по кредиту/несанкціонованої заборгованості: 7% на місяць;

- санкції за порушення зобов`язань за кредитом: 7% на місяць від суми простроченої заборгованості + 10,00 грн. щоденно;

- дата повного погашення кредиту 02.03.2022 року.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що позивач надав кошти відповідачу в користування шляхом перерахування на його рахунок.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином свої зобов`язання в частині повернення заборгованості не виконував, а тому утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23.02.2023 року становить: 50 000,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 536,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5 700,00 грн. - розрахунково-касове обслуговування; 17 995,33 грн. - плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, а загальна сума заборгованості складає 76 232,06 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів що заборгованість є меншою чи відсутня.

Таким чином, встановлено, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання по зазначеному Договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості по кредиту в загальній сумі 76 232,06 грн., що є доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення судових витрат судового збору в сумі 2 684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 197,13 грн. необхідно зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених АТ «АКБ «Конкорд» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правової допомоги №11/2022 від 25.11.2022 року, де вказано розмір гонорару, а саме 16% від ціни позову (п. 4.1 Договору).

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/19098/21 від 01 лютого 2023 року).

За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні з викликом сторін.

З огляду на наведене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складності виконаної адвокатом роботи, суд приходить до висновку про те, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню - у розмірі 3 000,00 грн.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 213, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» (, адреса: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» заборгованість за кредитним договором №60.06.000730 від 03.03.2020 року станом на 23.02.2023 року в розмірі 76 232 (сімдесят шість тисяч двісті тридцять дві) гривни 06 копійок, 2 684,00 грн. судового збору та 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Притула