КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6324/23
Провадження № 2/552/5131/23
У Х В А Л А

31.10.2023 року суддя Київського районного суду міста Полтави Миронець О.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держава Україна, Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Держава Україна, Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування зазначеного позову вказує на те, що постановою Полтавського апеляційного суду від 15.08.2023 року (справа №552/6293/23), її позов до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з держави Російської Федерації на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Станом на 21.10.2023 року постанова Полтавського апеляційного суду від 15.08.2023 року, яка набрала законної сили 21.10.2023 року є не виконаною, що є неприпустимим фактом. Відповідачі по справі не виконують обов`язок своєчасного виконання судового рішення у справі №552/6293/22, про стягнення на її користь матеріальної шкоди.

Станом на 2023 рік вказане рішення суду у справі № 552/6293/22 Департаментом державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, Державною казначейською службою України ігнорується та залишається не виконаним. Належних позивачу коштів у розмірі 100 000 тис. грн., які знаходяться у розпорядженні заподіювача шкоди та боржника ДКС України, всупереч судовому зобов`язанню не виплачено.

Невиконання відповідачами цих обов`язків є причиною появи, поглиблення та примноження негативних наслідків, про які зазначено у цій позовній заяві, у висновках експерта, та у не виконаному судовому рішенні.

У зв?язку з цим, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь з Державного бюджету України моральне відшкодування у розмірі 100 000 грн., шляхом зобов`язання Державної казначейської служби України.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності (роз`яснення, що викладені в пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 №3).

Процесуальне законодавство передбачає альтернативну підсудність, яка надає позивачеві можливість на свій вибір звернутись за вирішенням спору до одного із декількох судів, зазначених у ЦПК України. Зокрема, ч. 6 ст. 28 цього Кодексу передбачає, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що у прохальній частині позову заявлено вимоги про стягнення коштів на користь позивач з відповідача 2 -Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України та відповідача 3 - Державної казначейської служби України.

Із змісту позову встановлено, що юридичною адресою:

- відповідача 2 -Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України є м.Київ, вул.Городецького,13, що знаходиться в межах юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.

- відповідач 3 Державної казначейської служби України, є м.Київ, вул. Бастіонна, 6, що знаходиться в межах юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.

Також, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , не посилається на жодну нормативну норму та не зазначає на докази щодо підсудності справи саме Київському районному суду м.Полтави, оскільки місцезнаходження відповідачів перебувають за межами даного району, у зв`язку з чим суд, при вирішенні питання щодо підсудності справи, вважає за необхідне застосувати саме загальні принципи визначені ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Підстав для застосування положень ст. 30 ЦПК України не вбачається.

Таким чином, встановлено, що при подачі позову до суду порушені правила загальної підсудності.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За таких підстав, вважаю за необхідне матеріали цивільної справи надіслати за територіальною підсудністю за місцем знаходження відповідача 2 та 3, а саме: до Печерського районного суду м. Києва (юридична адреса: 01601, м. Київ, вулиця Володимирська, 15) оскільки місце знаходження відповідачів - Державна казначейська служба України та Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України є Печерський район м. Київ, вул. Бастіонна, 6, що знаходиться поза межами юрисдикції Київського районного суду м.Полтави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 187 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №552/6324/23 (провадження 2/552/5131/23) за позовом ОСОБА_1 до Держава Україна, Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди - направити на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (юридична адреса: 01601, м. Київ, вулиця Володимирська, 15).

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.К.Миронець