Провадження № 2/202/2210/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Родітєлєва Н.А. за допомогою системи «Електронний суд» подала до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.01.2023 приблизно о 14 годині 40 хвилин водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210700-20» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого в м. Краматорську Донецької області, у напрямку вул. Дружби, яка є головною відносно вул. Ярослава Мудрого, ігноруючи вимоги дорожнього знаку «Надати перевагу в русі», діючи в порушення п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався головною дорогою, вирушив через вказане перехрестя, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та переростання її в ДТП, а саме зіткнення керованого ним транспортного засобу «ВАЗ 210700-20» номерний знак НОМЕР_3 , з автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався прямолінійно з правого боку відносно руху водія ОСОБА_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Згідно експертного автотоварознавчого дослідження № 05/23 про відшкодування вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійними ушкодженнями, заподіяними автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер: НОМЕР_2 : ринкова вартість автомобіля складає 355 446 грн., вартість пошкодженого автомобіля складає: 117417,40 грн. - вартість матеріального збитку заподіяного позивачу відповідно до МЕТОДИКИ» п.8.2 приймається ринковій вартості автомобіля на момент ДТП і складає 355 446 грн. 00 коп. У зв`язку з тим, що вартість ремонтно-відновлюваних робіт виявилася вищою за ринкову вартість автомобіля, то згідно методики оцінки колісних транспортних засобів, експерт прийшов до висновку, що матеріальний збиток заподіяний позивачу буде дорівнювати ринкової вартості автомобіля, тобто 355 446 грн 00 коп. Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) було виплачено відшкодування шкоди у розмірі 163 100 грн.

Таким чином, Відповідач, як винуватець ДТП, повинен відшкодувати матеріальну шкоду, у розмірі, що становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою виплаченого страхового відшкодування, а саме: 355 446 грн. 00 коп. 163 100 грн. 00 коп. (сума страхового відшкодування) = 192 346 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене, представник просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість матеріального збитку у розмірі 192 346 гривень, а також сплачений судовий збір в розмірі 1923,46 гривень.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

12 червня 2023 року до судді надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 13 червня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавались.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, натомість в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 09.01.2023 року приблизно о 14 годині 40 хвилин водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210700-20» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого в м. Краматорську Донецької області, у напрямку вул. Дружби, яка є головною відносно вул. Ярослава Мудрого, ігноруючи вимоги дорожнього знаку «Надати перевагу в русі», а саме діючи в порушення п.16.11 ПДР України, не переконавшись у безпеці свого подальшого руху, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і мав іх передбачити, не приділив належної уваги тому, що його дії не створять небезпеки іншим учасникам Дорожного руху, не прийняв вчасно необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситуації і його переростання в ДТП, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався головною дорогою, вирушив через вказане перехрестя, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та переростання її в ДТП, а саме зіткнення керованого ним транспортного засобу «ВАЗ 210700-20» номерний знак НОМЕР_3 , з автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався прямолінійно з правого боку відносно руху водія ОСОБА_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Дана ухвала суду при розгляді даної справи має преюдиціальне значення у відповідність до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, якою встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Відповідно до Звіту № 05/23 експертного авто товарознавчого дослідження про відшкодування вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійними ушкодженнями, заподіяними автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер: НОМЕР_2 , - ринкова вартість автомобіля складає: 355446 грн. 00 коп.; вартість матеріального збитку - 355446 грн. 00 коп.

За проведення даного звіту № 05/23 позивачем сплачено кошти в сумі 3100 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 05/23 від 28.01.2023 року.

Відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро Украхни №3-01б/10432 від 29.03.2023 року «Про прийняте рішення Номер справи МТСБУ: 89612», МТСБУ прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.01.2023 року за участю транспортного засобу марки Suzuki з номерним знаком НОМЕР_2 року в розмірі 163100,00 гривень.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, відшкодування завданих збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власниками законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків, тобто відповідач.

З врахуванням наведеного, оскільки відповідачем не спростовано наведених позивачем доводів, не надано доказів щодо здійснення відшкодування в добровільному порядку, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача різницю між встановленим матеріальним збитком, спричиненим пошкодженням автомобіля марки автомобіль ю «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 355446 гривень та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 163100 гривень, що складає 192346 гривень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до квитанції про сплату № 1886 від 30.05.2023 року, за звернення до суду з позовною заявою ОСОБА_1 були понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1923,46 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1923,46 гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса: АДРЕСА_2 ), майнову шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 192346,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса: АДРЕСА_2 ), судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1923,46 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя: О.М.Мачуський