ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6452/23 Справа № 185/9005/20 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Максюти Ж.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2 , ПАТ «НАСК Оранта» про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07 жовтня 2020 року о 10.00 год. на перехресті пров. Дружби та вул. Сонячна в с. Межирічі Павлоградського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з належним їй транспортним засобом Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винною особою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 січня 2020 року № АР 7110627, ПАТ «НАСК Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 60124,48 грн.

Згідно висновку експертного дослідження №114-1/20 від 28 листопада 2020 року, визначено вартість відновлювального ремонту на 07 листопада 2020 року автомобілю Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 145221,60 грн.

Оскільки страхова компанія частково відшкодувала витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд стягнути з відповідача, як з особи, яка зобов`язання відшкодувати збиток причинений з вини третьої особи ОСОБА_2 , різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 85097,12 грн. та понесених витрат на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн. та сплати судового збору у розмір 850,97 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Виконавчого комітету Троїцької сільської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 85097,12 грн.

Стягнуто з Виконавчого комітету Троїцької сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн.

Стягнуто з Виконавчого комітету Троїцької сільської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 850,97 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення з Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Не погодившись з рішенням суду Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, що мають значення для справи, у зв`язку з чим викладені у рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи. Вказує, що сума страхового відшкодування, яка здійснена страховою компанією є меншою, аніж розмір фактично завданої шкоди майну. Висновок експерта, щодо встановлення розміру збитків не є визначальним і належним доказом розміру завданих збитків. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач здійснила витрати на ремонт автомобіля.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

07 жовтня 2020 року о 10.00 год. на перехресті пров. Дружби та вул. Сонячна в с. Межирічі Павлоградського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не дав дорогу транспортному засобу Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що наближався праворуч, внаслідок чого сталось зіткнення транспортних засобів.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 завдано механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час скоєння ДТП, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Палоградського району Дніпропетровської області, транспортний засіб ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності КП «Троїцьке ЖКГ «Троїцької сільської ради» та знаходився у користуванні відповідача.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 січня 2020 року № АР 7110627, ПАТ «НАСК Оранта» здійснило виплатило власнику автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 60124,48 грн.

Згідно висновку експертного дослідження №114-1/20 від 28 листопада 2020 року, вартість відновлювального ремонту на 07 листопада 2020 року автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 складає 145221,60 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Окрім цього, відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Викладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме з Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та проведеною страховою виплатою.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, дійшов правильного висновку, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, яка складає різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі та сплаченим на користь позивача розміром страхового відшкодування у розмірі й різниця складає та підлягає стягненню у розмірі 85097,12 грн., з урахуванням витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону прийняв до уваги висновок експертного дослідження №114-1/20 від 28 листопада 2020 року і послався на нього в оскарженому рішенні, як на належний доказ, колегія суддів ставиться критично, оскільки, якщо апелянт не згоден із висновку експертного дослідження №114-1/20 від 28 листопада 2020 року, то він мав право заявити клопотання про призначення судової експертизи для встановлення розміру спричиненої матеріальної шкоди. Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, клопотання відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи було задоволено, однак судова автотоварознавча експертиза не була проведена з підстав не сплати відповідачем коштів за проведення експертного дослідження.

Твердження апелянта про те, що висновок експертного дослідження №114-1/20 від 28 листопада 2020 рокупо визначенню вартості збитків, спричиненого власнику пошкодженого автомобіля не є допустимим та належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України апелянтом не доведено факт завищення висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи та як наслідок зробив неправильний висновок суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані відповідачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Ж.І. Максюта