Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Губенко О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідачів - Бишовець В.А., Бойко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві моральну шкоду у розмірі 300000 грн., завдану незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що демонтаж належного позивачу об`єкта нерухомості, а саме: кафе-павільйону з літнім майданчиком, який розміщений на земельній ділянці, кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063, на АДРЕСА_1 та є капітальною спорудою, відбувався на підставі доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2018 за № 064-3833, яке судовими рішеннями у адміністративній справі № 826/8723/18 (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2019, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 та постанова Верховного Суду від 08.06.2022) визнано протиправним та скасовано в частині інформації, що стосується ПП «Вадім». Позивач зазначив, що він зареєстрував право власності на спірне майно 01.06.2019 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 07.07.2016 КВ 13, що безумовно свідчить про те, що така будівля є капітальною спорудою, тобто після проведення демонтажу такого об`єкта, проте докази того, що спірна споруда є капітальною існували й на момент прийняття спірного доручення від 25.05.2018 за № 064-3833, і такими доказами, зокрема, є декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 07.08.2016 КВ 13, видана Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, висновок будівельно-технічного дослідження від 26.11.2012, експертний висновок з оцінки протипожежного стану об`єкта від 21.10.2013 № 13-171. В результаті незаконного доручення щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, позивачу було завданої моральної шкоди, яка виразилась у порушені права власності позивача, а саме було зруйновано капітальну споруду - кафе-павільйон з літнім майданчиком, чим позивачу, як власнику майна завдано нестерпних душевних страждань, які виразились у страху у подальшому займатись підприємницькою діяльністю, втрати віри у захист державою конституційних прав і свобод, руйнуванні життєвих планів, неможливості вести підприємницьку діяльність, що призвело до боргових зобов`язань, а у подальшому до складного матеріального становища в сім`ї, оскільки всі члени сім`ї були працевлаштовані в кафе-павільйоні. Крім того, демонтування будівлі та припинення діяльності підприємства призвело до погіршення відносин в сім`ї позивача, вимушених змін у житті, та негативно вплинуло на престиж та ділову репутацію позивача в сфері бізнесу. На даний час для організації свого життя та відновлення підприємницької діяльності, позивач вимушений докладати зусиль для відновлення попереднього стану кафе та відновлення знищеного бізнесу. Крім того, в результаті сильних хвилювань позивач зазнав погіршення фізичного стану здоров`я, зокрема: стався гіпертонічний криз та кровотеча внутрішніх органів, внаслідок чого вимушений був проходити стаціонарне лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 300000 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2020 року, головуючим суддею у справі визначено Ларіонову Н.М.

Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року клопотання представника відповідача - Бишовець В.А. задоволено, закрито провадження у цивільній справі у зв`язку з помилковим визначенням позивачем юрисдикції суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року вищевказану ухвалу суду скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2023 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М.

31 травня 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року заяву позивача задоволено, прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог від 22 червня 2023 року. Замінено у справі відповідача державну казначейську службу України на Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

13 липня 2023 року представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, у порядку ст. 178 ЦПК України, подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. Зокрема, позивачем не доведено факт заподіяння йому моральних страждань. Так, позивач стверджує про страхи, переживання, погіршення стану здоров`я, зміну способу життя, однак, належним чином у доказовий спосіб не підтверджує факт завдання моральної шкоди, характер та ступінь моральних страждань, втрат немайнового характеру, погіршення якості життя, інших негативних наслідків. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Однак, позивачем не надано доказів, що його діловій репутації дійсно завдано шкоду, що події, описані в позовній заяві, мали негативний вплив на його репутацію, стосунки з оточуючими, стан здоров`я. Також, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди заявлений до відшкодування. Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2018 по справі № 826/8723/18 судом не визнана протиправність дій Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради по відношенню до позивача, а визнано протиправним і скасовано доручення (тобто, окремий документ) та лише в частині інформації, що стосується ПП «Вадім». Підсумовуючи заперечення проти позовних вимог, представник відповідача вважає, що покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди на Головне управління буде несправедливим враховуючи, що Управління у правовідносини із позивачем не ступало і не порушувало права та інтереси позивача. А тому, у задоволенні позову просить відмовити.

17 липня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилався на доводи, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що незаконним рішенням відповідача моральної шкоди йому завдано як фізичній особі, як власнику знищеного приміщення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилався на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила у задоволені позову відмовити, в обґрунтування заперечень проти позову посилалась на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ГУ ДКСУ у м. Києві в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила у задоволені позову відмовити, в обґрунтування заперечень проти позову посилалась на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідачів, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ПП «Вадім» є власником кафе-павільйону, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 на АДРЕСА_1 , яке було введено в експлуатацію як капітальну будівлю (І, ІІ групи капітальності) згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 07.07.2016 КВ 13, виданою Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві.

25.05.2018 Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано КП «Київблагоустрій» доручення за № 064-3833 щодо вжиття заходів з демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зазначених у таблиці яка містить інформацію про павільйон за адресою: АДРЕСА_1 . В графах «№ припису» та «дата припису», зазначено № 1606016 від 06.04.2018, в графі «власник» - невідомий, в графі «фото» наявне фото належного позивачу кафе-павільйону, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 на АДРЕСА_1 .

23.10.2018 працівниками КП «Благоустрій» на виконання доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2018 № 064-3833 був проведений демонтаж належного ПП «Вадім» кафе-павільйону, що знаходився на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 на АДРЕСА_1 .

Дії щодо демонтажу здійснено попри обізнаність Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що належний ПП «Вадім» кафе-павільйон є капітальною спорудою, отже не може бути демонтований на підставі доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та на момент зупинення судом в порядку забезпечення позову дії доручення від 25.05.2018 № 064-3833 і заборони знесення павільйону, зазначеного у рішенні (дорученні) Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як невідоме підприємство по просп. Лісовому, 25, у Деснянському районі міста Києва, що фактично знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 на АДРЕСА_1 і належить ПП «Вадім» до набрання рішенням у справі № 826/8723/18 законної сили.

Зокрема, у справі № 826/8723/18 забезпечуючи позов ухвалою від 22.10.2018 Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що 22.10.2018 близько 12-13:00 год. фактично розпочато демонтаж павільйону за адресою: просп. Лісовий, 25, м. Київ, що внесений до переліку об`єктів, які підлягають демонтажу, розміщеному офіційному інтернет-сайті КП «Київблагоустрій» під номером 238.

Судовими рішеннями у справі № 826/8723/18 (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2019, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 та постанова Верховного Суду від 08.06.2022) адміністративний позов ПП «Вадім» задоволено частково; визнано протиправним та скасовано доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2018 за № 064-3833 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, зазначеного у дорученні як невідомого підприємства, по просп. Лісовому, 25 у Деснянському районі міста Києва, відповідно до припису від 06.04.2018 № 1806016, в частині інформації, що стосується ПП «Вадім» та зобов`язано КП «Київблагоустрій» враховувати, що зазначене доручення не стосується нерухомого майна ПП «Вадім», яке знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 за адресою місто Київ, просп. Лісовий, 25-д.

Суди у зазначеній адміністративній справі встановили, зокрема, що належний позивачу кафе-павільйон стосовно демонтажу якого видав доручення від 25.05.2018 за № 064-3833 Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), є капітальною спорудою, тому, щодо цього об`єкта неправомірним є застосування процедури демонтажу, передбаченої для тимчасових споруд, і відповідач мав звертатися до суду з позовом про знесення такого павільйону, чого не зробив.

Судові рішення адміністративних судів у справі № 826/8723/18 набрали законної сили та не скасовані, тому з урахуванням принципу res judicata (правової визначеності) встановлені у них обставини підлягають врахуванню при вирішенні спору у цій справі відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України.

З огляду на наведене, судом встановлено відсутність підстав для демонтажу за дорученням Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2018 № 064-3833 належного позивачу кафе-павільйону, тобто - неправомірність дій Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), саме на підставі доручення якого зазначене кафе-павільйон було демонтовано КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

З урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Як встановлено судом вище, задовольняючи адміністративний позов ПП «Вадім», судами визнано протиправним та скасовано доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2018 за № 064-3833 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, зазначеного у дорученні як невідомого підприємства, по АДРЕСА_1 , відповідно до припису від 06.04.2018 № 1806016, в частині інформації, що стосується ПП «Вадім».

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено Законом.

Таким чином, факт винесення Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протиправного доручення від 25.05.2018 за № 064-3833, на виконання якого знищено майно позивача, підтверджений судовими рішеннями і не підлягає доведенню.

Так, згідно п. 1.2 Статуту ПП «Вадім», затвердженого рішенням № 1 від 06.03.2019, власником підприємства є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що суди мають суворо додержувати передбаченого ст. 56 Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У п. 3 та п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача він, з метою відновлення своїх порушених прав, був змушений витрачати значну кількість свого особистого часу та грошових коштів на оскарження протиправного доручення відповідача, відчував розпач та моральні страждання через повну втрату майна через його незаконне знищення та у подальшому позбавлення можливості користуватись майном, душевні страждання, маючи при цьому хронічні захворювання, у зв`язку із чим суд визнає, що позивач зазнав моральних страждань, пов`язаних з порушенням його особистих майнових прав, безумовним знищенням майна та необхідністю вжиття заходів для захисту своїх порушених прав, будучи законослухняним громадянином, відчував та відчуває себе приниженим та пригніченим.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи представника відповідача, що позивач не довів наявність такої шкоди.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять розумність та справедливість при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої ст.41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях Тома проти Люксембургу , Калок проти Франції (2000) та Недбала проти Польщі, Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Тому суд із врахуванням вказаної судової практики ЄСПЛ, зазначає, що суд, визнавши протиправним доручення відповідача та скасувавши його, вже частково згладив понесені позивачем моральні страждання.

Отже, беручи до уваги те, що матеріалами справи доведено протиправність дій посадових осіб органу місцевого самоврядування, керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи характер, тяжкість, тривалість моральних страждань позивача через знищення майна, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 70000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

За приписами ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними та фізичними особами.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено, що шкода, заподіяна юридичним та фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету.

Тому обов`язок відшкодувати заподіяну моральну шкоду суд покладає на орган місцевого самоврядування, посадові особи якого допустили порушення прав позивача.

З огляду на вищевикладене суд доходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Щодо окремих аспектів залучення для участі у справі органу державного казначейства при вирішенні спору в порядку статей 1173, 1174 ЦК України.

За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою або службовою особою цих органів при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Щодо реалізації цих норм за загальним висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

У цій саме справі Велика Палата Верховного Суду виснувала, що залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування (див. пункт 32 постанови від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 Великої Палати Верховного Суду).

Статтею 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статтею 7 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» система місцевого самоврядування у місті Києві включає: територіальну громаду міста; міського голову; міську раду; виконавчий орган міської ради; районні ради (у разі їх утворення); виконавчі органи районних у місті рад; органи самоорганізації населення.

Виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві (частина перша статті 101 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

Органи і посадові особи місцевого самоврядування та державних адміністрацій міста Києва та районів несуть відповідальність за наслідки своєї діяльності (бездіяльності) в порядку, встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами України (частина перша статті 23 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів, зокрема, з місцевого бюджету, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

За змістом пунктів 35, 41 Порядку не безпосередньо Казначейство, а відповідний його орган (територіальний підрозділ Казначейства) здійснює безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної:

- фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування;

- органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності.

За змістом пункту 43 Порядку, орган влади Автономної Республіки Крим та орган місцевого самоврядування подають протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів місцевого бюджету згідно з пунктом 41 цього Порядку та їх перерахування на рахунок стягувача. Після закінчення такого строку орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету.

Головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне управління Казначейства) є територіальними органами Державної казначейської служби України (пункт 1 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280).

Отже з урахуванням загальних принципів відшкодування шкоди завданої рішенням, дією чи бездіяльністю державного органу, законодавством регламентовано механізм відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, в тому числі виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відтак і їх структурними підрозділами та посадовими особами під час здійснення своїх повноважень, а саме шляхом безспірного списання відповідним територіальним органом Державної казначейської служби України коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13 липня 2023 року по справі № 910/16226/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову даної категорії позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4500 грн., що підтверджується квитанцією від 13 грудня 2019 року.

Враховуючи те, що задоволено 23,33 % позовних вимог (70000 грн. від 300000 грн.), то суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача судовий збір у розмірі 1049 грн. 85 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (4500 грн. х 23,33 % / 100%).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень задовольнити частково.

Стягнути з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн.

Стягнути з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1049 (одна тисяча сорок дев`ять) грн. 85 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15 вересня 2023 року.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, ідентифікаційний код 37993783, юридична адреса: вул. Терешківськка, 11-А, м. Київ;

відповідач - Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ідентифікаційний код 34926981, юридична адреса: вул. Дегтярівська, буд. 31, корп. 2, м. Київ.

Суддя М.М.Головчак