Справа № 450/1680/23 Провадження № 2/450/965/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

05 жовтня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, як на спільну сумісну власність подружжя, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача):

позивач звернулася до суду з цивільним позовом до відповідача про визнання права власності на майно, як на спільну сумісну власність подружжя, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 97,1 кв. м., з яких 51,4 кв. м. житлової площі та 45,7 кв. м. допоміжної площі та земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350; визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 ідеальну частку садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 97,1 кв. м., з яких 51,4 кв. м. житлової площі та 45,7 кв. м. допоміжної площі; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350, яка розташована за адресою Львівська область, Львівський район, Скнилівська сільська рада, садове товариство «Черемшина». В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 28.07.2007 до 03.02.2020 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.02.2023. Під час перебування у шлюбі відповідач за договорами купівлі-продажу від 31.07.2013 року набув право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350, яка розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада, садове товариство «Черемшина». Загальна площа садового будинку становила 26,0 кв. м.. Сторони за час шлюбу згідно дозвільних документів здійснювали реконструкцію садового будинку. 10.09.2018 року департаментом ДАБІ у Львівській області зареєстровано декларацію готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта. Відповідно то технічного паспорта садовий будинок становить загальну площу 97,1 кв. м., з яких 51,4 кв. м. житлової площі та 45,7 кв. м. допоміжної площі. Між сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо поділу майна, тому позивач вважає за необхідне здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя в судовому порядку.

Позиція відповідача: відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

В силу вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

10.04.2023 відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру; 10.04.2023 запит щодо доступу до персональних даних; 08.05.2023 відповідь на запит; 09.05.2023 ухвала про відкриття провадження у справі; 27.06.2023 клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання; 27.06.2023 ухвала підготовчого судового засідання про відкладення; 27.07.2023 клопотання про долучення доказів та проведення підготовчого судового засідання без участі сторони позивача; 27.07.2023 ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 05.10.2023 клопотання представника позивача про проведення судового засідання без участі сторони позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської від 03.02.2023 сторони перебували в шлюбі від 28.07.2007 до 03.02.2020.

Згідно договору купівлі-продажу садового будинку зареєстровано в реєстрі № 643 від 31.07.2013, ОСОБА_2 набув права власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 26,0 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки зареєстровано в реєстрі № 646 від 31.07.2013, ОСОБА_2 набув права власності на земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350, яка розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада, садове товариство «Черемшина».

Сторони за час шлюбу згідно дозвільних документів здійснювали реконструкцію садового будинку, що стверджується будівельним паспортом забудови земельної ділянки для ведення садівництва від 11.10.2013 та повідомленням про початок виконання робіт від 08.11.2013.

Відповідно до зареєстрованої декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівнцтво якого здійснено на підставі будівельного паспорта департаменту ДАБІ у Львівській області від 10.09.2018 будівництво об`єкта можна вважати закінченим та готовим до експлуатації.

Відповідно то технічного паспорта, виготовлено ФОП ОСОБА_3 від 20.02.2017 садовий будинок становить загальну площу 97,1 кв. м., з яких 51,4 кв. м. житлової площі та 45,7 кв. м. допоміжної площі.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 СК України, Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Згідно з положенням ч. ч. 1-2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2007, який розірвано рішенням Пустомитівським районним судом Львівської області від 03.02.2020.

За час шлюбу відповідач за договорами купівлі-продажу від 31.07.2013 року набув право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350, яка розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада, садове товариство «Черемшина».

Даний будинок та земельна ділянка відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільний будинок та земельну ділянку на дві рівні частини, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 на садовий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350, яка розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада, садове товариство «Черемшина».

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 69-71 СК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, як на спільну сумісну власність подружжя - задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 97,1 кв. м., з яких 51,4 кв. м. житлової площі та 45,7 кв. м. допоміжної площі та земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 ідеальну частку садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 97,1 кв. м., з яких 51,4 кв. м. житлової площі та 45,7 кв. м. допоміжної площі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :01:002:0350, яка розташована за адресою Львівська область, Львівський район, Скнилівська сільська рада, садове товариство «Черемшина».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3574,41 грн. (тридцять п`ять тисяч сімдесят чотири гривні 80 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_4 .

СуддяД. А. Кукса