КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2023 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «СК «Глобал гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування і збитків, завданих внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Глобал гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24 березня 2021 року близько 17-20 години водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY» д.н.з НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечним, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 . В наслідок ДТП автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження, а власнику ОСОБА_1 були завдані матеріальні збитки.

Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2021 у справі №369/14688/21 винною особою в скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, було визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована в ПрАТ «СК «Глобал Гарант» відповідно до полісу OCЦПВВНТЗ №203030292.

Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Глобал Гарант» з повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповіді не отримав.

Відповідно до Звіту №1001/12-21 від 23.12.2021 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 53 409,24 грн.

Таким чином, з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» позивач просив стягнути страхове відшкодування в сумі 53 409,24 грн.

Проте відповідно до Звіту №1001/12-21 від 23.12.2021 вартість відновлювального ремонту КТЗ«VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 92 396,21 грн.

Отже, різниця між належним до виплати страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту її автомобіля становить 38 986,97 грн, які позивач просив стягнути з ОСОБА_2 , а також витрати на проведення оцінки вартості майнового збитку у розмірі 3 000 грн, а всього 41 986,97 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду, яка була завдана йому неправомірними діями, яку оцінює у 10 000 грн.

Також позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн та витрати на сплату судового збору в сумі 1 023,97 грн, про розподіл яких просив суд.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь ОСОБА_1 53 409,24 грн страхового відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1 500 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Глобал Гарант», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 032, 96 грн.

Стягнуто в рівних долях з ПрАТ «СК «Глобал Гарант», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги в цій частині.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що законодавець чітко передбачив, що особа має право на відшкодування не лише вже понесених нею витрат, а й на відшкодування витрат, які та вимушена буде зробити у майбутньому, зокрема, у вказаному випадку, витрат на проведення ремонту пошкодженого відповідачем-2 автомобіля позивача.

Вважає, що вказані витрати підтверджені належним і достатнім засобом доказування - Звітом № 1001/12-21 від 23.12.2021. Крім того, в позовній заяві посилався на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц.

Посилання суду, що ним не доведено понесених витрат на відновлення автомобіля, встановленими відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, необхідної для відновлювального ремонту є незаконною та необґрунтованою, оскільки звіт суб`єкта оціночної діяльності є належним, допустимим доказом понесених позивачем збитків.

Вказує, що застосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 20 березня 2018 року у справі № 911/482/17 є помилковим, оскільки в розглянутій ним справі та в справі, на яку він посилався, різні фактичні обставини.

Висновки суду щодо відмови у стягненні з відповідача 2 різниці між вартістю відновлювального ремонту відповідно до наданого Звіту та належною страховою виплатою є помилковим і таким, що підлягає скасуванню.

Суд також безпідставно відмовив у стягненні витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку при цьому не навів жодного правового обґрунтування.

В порядку, передбаченому статті 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів відхиляє клопотання представника позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Таким чином, питання повідомлення (виклику) учасників справи у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб вирішується апеляційним судом з урахуванням конкретних обставин справи.

У даній справі ціна позову становить 102 396,21 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції надає учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час розгляду і доводів і міркувань інших осіб відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. детально виклав свою позицію у позовній заяві та апеляційній скарзі, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.

Апеляційний суд за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшко Д.Б. переглядає законність заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року лише в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо різниці між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням. Рішення в частині задоволення вимог до ПрАТ «СК «Глобал Гарант» не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 березня 2021 року близько 17-20 години водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY» д.н.з НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечним, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 . В наслідок ДТП автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження, а власнику ОСОБА_1 були завдані матеріальні збитки.

Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2021 у справі №369/14688/21 винною особою в скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, було визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована в ПрАТ «СК «Глобал Гарант» відповідно до полісу OCЦПВВНТЗ №203030292.

Згідно з повідомлення, розміщеним на сайті Національного банку України (далі - НБУ), регулятор ухвалив рішення про застосування до ПрАТ «СК «Глобал Гарант» заходів впливу у вигляді зупинення всіх ліцензій.

13 серпня 2021 року ліцензії ПрАТ «СК «Глобал Гарант» анульовано НБУ.

20 серпня 2021 року НБУ виключив ПрАТ «СК «Глобал Гарант» з Державного реєстру фінансових установ через відсутність у них чинних ліцензій.

Відповідно до Звіту №1001/12-21 від 23.12.2021 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 53 409,24 грн.

Відмовляючи в частині вимоги до ОСОБА_2 про стягнення з неї 38 986,97 грн, як різниці між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів понесених ним витрат на відновлення його автомобіля, встановленими відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, необхідної для відновлювального ремонту автомобіля.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України)

Відповідно до статті 3 Закону №1961 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961 встановлено, що при настанні страхового випадку страховик в межах страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону №1961 встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц зазначив таке: "Посилання заявника у касаційній скарзі на необхідність позивачем відремонтувати автомобіль та надати акт виконаних робіт у підтвердження понесених збитків суперечить положенням статті 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи".

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 25.04.2018 у справі №760/5618/16-ц, в якій зокрема зазначено наступне: "Позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача грошових коштів для здійснення відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля. Відсутність розрахункового документа за проведене відновлення транспортного засобу (ремонт) не є підставою для звільнення відповідача від виконання обов`язку та відшкодування реальних витрат, яких зазнав позивач відповідно до статті 22 ЦК України.

Верховний Суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків".

Крім того, Верховний Суд в постанові від 21.07.2021 у справі №757/33065/18-ц, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, зазначив: "Посилання апеляційного суду як на підставу відмови у стягненні шкоди у визначеному позивачем розмірі на те, що позивач не надала доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, є помилковими. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права". При цьому, у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №757/33065/18-ц міститься посилання на вищезгадані постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №757/33065/18-ц та від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц.

Також у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20),

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу (КТЗ) №1001/12-21 від 23.12.2021, згідно з яким:

вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 53 409,24 грн;

вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 92 396,21 грн;

розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженому «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату огляду 05.04.2021, становить 49 077,35 грн.

Також зі Звіту вбачається, що визначаючи вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , оцінювач застосував коефіцієнт 0,6 фізичного зносу.

В матеріалах справи наявна ремонтна калькуляція, яка фактично є додатком до Звіту №1001/12-21 від 23.12.2021. В даній ремонтній калькуляції зазначено вартість робіт, необхідних для відновлення автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 , а також вартість запасних частин (а. с. 19-21).

Отже, позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 92 396,21 грн.

За приписами статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема статті 22, та ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 приводить до висновку, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі законодавчих обмежень, щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Згідно правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виникає обов`язку з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №227/2996/16-ц зазначив: "Аналіз статті 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, страховик відповідальної особи, яка винна в ДТП, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків».

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 13.06.2019 у справі №587/1080/16, від 17.10.2019 у справі №370/2787/18, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18 та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в ДТП, викликана законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахування зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Колегія суддів приходить до висновку, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, з урахування зносу, в сумі 38 986,97 грн (92 396,21-53 409,24) на підставі ст. 1194 ЦК України повинна відшкодувати особа, яка завдала таких збитків - ОСОБА_2 .

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, та як наслідок дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди у визначеному позивачем розмірі.

Таким чином знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини та не врахування правових висновків Верховного Суду, щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Враховуючи те, що вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, то в силу ст. 376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат для здійснення оцінки пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 надав квитанцію №34-12-21 від 23.12.2021 про сплату 3 000 грн за проведення експертизи щодо розміру завданого матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. НОМЕР_2 .

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, то понесені позивачем витрати за проведення оцінки завданого матеріального збитку у розмірі 3 000 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цієї позовної вимоги.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між належним до виплати страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 38 986 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Повний текст постанови складений 19 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана