Справа № 564/1785/23
25 вересня 2023 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Олійник П. В.
з участю секретаря Зберун К. Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу, а також процентів за користування коштами - три проценти річних від простроченої суми за прострочення зобов`язання за договором позики
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Костопільський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд, стягнути з відповідача три відсотки річних в сумі 24 772,24 грн. та інфляційні витрати в сумі 133 825,11 грн., за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Позивач в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі.
Суд, повно, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.
За змістом положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, 07 грудня 2019 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики, згідно умов якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 7000 Євро на період шість місяців з дати 07 грудня 2019 року по 07 червня 2020 року.
Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 05.04.2021 року з відповідача ОСОБА_2 . На користь позивача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 07.12.2019 року у розмірі 7000 Євро.
Проте станом на 31.05.2023 року відповідач заборговані кошти не провернув.
Для ефективного захисту порушеного права, позивач вважає за необхідне, стягнути з відповідача як з боржника який прострочив виконання грошового зобов`язання інфляційні нарахування на суму боргу а також проценти за користування коштами три відсотки річних від простроченої суми починаючи з часу прострочення зобов`язання за договором позики.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦКК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення.
Як неодноразово зазначив Верховний суд в своїх постановах, сторона вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, в тому числі з моменту звернення до суду дло дня фактичного стягнення за відповідним судовим рішенням.
Базою для нарахування трьох відсотків річних та інфляційних витрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями що складає 7000 Євро що на день звернення до суду, згідно офіційного курсу гривні до Євро встановленого Національним банком України дорівнює 277162 грн. 00 коп.
Отже відповідальність відповідача за невиконання грошового зобов`язання, передбачена ст. 625 ЦК України настала в період з 08.06.2020 року по 31.05.2023 року (день звернення до суду з позовом), а борговий період складає 1088 калердарних днів.
Згідно розрахунку наданого позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України, сума нарахованих відсотків складає 24 772,24 грн.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).
Згідно розрахунку наданого позивачем сума збитків від інфляції становить 133 825,11 грн.
Таким чином з відповідача як з боржника який прострочив виконання грошового зобов`язання підлягає стягненню на користь позивача - інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 133 825,11 грн. а також проценти за користування коштами - три проценти річних від простроченої суми 24 772,24 грн.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову.
Крім того, судом встановлено, що позивач відповідно ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачана користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.526, 530, 545, 625, 1046-1051 ЦК України,, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226
ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу, а також процентів за користування коштами - три проценти річних від простроченої суми за прострочення зобов`язання за договором позики - задоволити
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 три відсотка річних в сумі 24 772,24 грн. та інфляційні втрати в сумі 133 825,11 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн., 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2023 року.

СуддяП. В. Олійник