КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/18319/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15724/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Глівінського Анатолія Івановича про зупинення апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 23 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики грошових коштів на суму 2 102 880,00 гривень. Крім того, 23 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір до договору позики, що передбачав відповідний розмір процентів за користування позикою та майнову відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором позики.

Вказував, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь за період з 03 січня 2017 року по 20 липня 2018 року грошові кошти за договором позики та додатковим договором у розмірі 6 137 844 гривні 09 копійок.

За умовами п. 3.1. додаткового договору до договору позики позивач має право на отримання від відповідача процентів, що складають 5 % від суми позики за кожні 30 днів позики. Положеннями п. 7.3., 7.4., та 7.6. додаткового договору до договору позики встановлено додаткову відповідальність відповідача за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором позики, а саме у вигляді пені в розмірі 3 % за кожен день прострочення від суми несплаченого в строк платежу, штраф в розмірі 50 % від суми фактичного залишку позики на дату прийняття позикодавцем рішення про стягнення простроченої заборгованості в примусовому порядку, а також стягнення встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Враховуючи вказане, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь:

- 2 630 616 гривень 46 копійок - сума боргу по процентам за користування сумою позики за договором позики та додатковим договором від 23 грудня 2016 року за період з 21 липня 2018 року по 20 серпня 2020 року;

- 4 962 796 гривень 80 копійок - пеня за невиконання зобов`язань за договором позики та додатковим договором на суму нарахованих процентів за період з 23 березня 2017 року по 23 березня 2018 року;

- 1 051 440 гривень - штраф від фактичного залишку суми позики внаслідок невиконання зобов`язання за договором позики та додатковим договором до нього за період з дати настання строку виконання зобов`язання 23 березня 2017 року по дату пред`явлення позову до суду;

- 288 916 гривень 56 копійок - сума встановленого індексу інфляції за несвоєчасне повернення суми позики за період з червня 2018 року по серпень 2020 року;

- 131 906 гривень 11 копійок - три проценти річних від простроченої суми позики за період з 21 липня 2018 року по 20 серпня 2020 року (а.с. 1-7).

У листопаді 2021 року позивач подав до суду заяву про зміну підстав позову, в якій просив стягнути з відповідача суму боргу по процентам за користування сумою позики та пеню на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України враховуючи те, що відповідно до п. 3.6. додаткового договору до договору позики прострочення сплати позики та/або процентів за користування позики (згідно із графіком розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання позики, визначеного п. 2.1. цього договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами (а.с. 56-59).

Також у листопаді 2021 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 01 листопада 2021 року складається з:

- 4 137 925 гривень 16 копійок - суми боргу по процентам за ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 3.1. додаткового договору до договору позики);

- 1 051 440 гривень - штрафу у розмірі 50 % від фактичного залишку суми позики (п. 7.4. додаткового договору до договору позики);

- 4 962 796 гривень 80 копійок - пеня за невиконання зобов`язань за договором позики та додатковим договором (згідно п. 3.1. додаткового договору до договору позики);

- 523 617 гривень 12 копійок - інфляційні втрати (а.с. 62-63).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми позики за період з 21 липня 2018 року по 20 серпня 2020 року в розмірі 131 906 гривень 11 копійок та закрито провадження в частині цієї вимоги (а.с. 78).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг по процентам у розмірі 4 137 925 гривень 16 копійок, штраф у сумі 1 051 440 гривень, пеню у розмірі 4 137 925 гривень 16 копійок, інфляційні втрати в сумі 523 617 гривень 12 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 10 510 гривень судового збору (а.с. 104-108).

Не погодившись з рішенням районного суду, 23 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Глівінський А.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 124-137).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не було з`ясовано усіх обставин справи та не надано їм належної оцінки. Вказував, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року у справі № 760/28272/17, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача за період з 03 січня 2017 року по 20 липня 2018 року грошові кошти за договором позики та додатковим договором у розмірі 6 137 844 гривні 09 копійок, та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року було змінено в частині вирішення позовних вимог щодо ОСОБА_1 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 липня 2023 року. Верховним Судом викладено абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 102 880 гривень в погашення основної суми боргу та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 78 469 (сімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 11 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовити».

Вважає, що оскаржуване рішення у цій справі суперечить правовим висновкам постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 липня 2023 року, що стосується одного і того ж договору позики від 23 грудня 2016 року. Крім того, щодо стягнення пені у розмірі 4 137 925 гривень 16 копійок та штрафу у розмірі 1 051 440 гривень вказував, що за умовами договору позики відповідач мав повернути борг до 12 год. 00 хв. 23 березня 2017 року, а пеня і штраф безпідставно нараховані після настання строку повернення позики.

Крім того, позивач ввів в оману суд першої інстанції щодо обставин справи, а саме не вказав, що він задовольнив свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак сума основного боргу на яку нараховувались проценти, штрафи, пені та інфляційній втрати не є тою, яку стягнув районний суд, що в подальшому призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

У судовому засіданні 07 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Глівінський А.І. заявив клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення розгляду Верховним Судом за нововиявленими обставинами справи № 760/28272/17. В обґрунтування заяви зазначав, що у справі яка розглянута Верховним Судом визначено розмір основного боргу за договором позики без врахування вартості предмету іпотеки, оскільки позивач під час розгляду справ в суді задовольнив свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру), проте про це не повідомив суду. Верховним Судом 05 вересня 2023 року відкрито провадження про перегляд за нововиявленими обставинами справи № 760/28272/17, розгляд якої не закінчено. Визначення розміру суми основного боргу впливає на визначення суми процентів, штрафу, пені та інфляційних втрат, а відтак без визначення остаточної суми основного боргу, неможливим є й розгляд справи про стягнення похідних сум.

Позивач ОСОБА_2 заперечував проти зупинення провадження у справі.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази (а.с. 204).

Проаналізувавши матеріали цивільної справи апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про зупинення апеляційного провадження до розгляду Верховним Судом за нововиявленими обставинами справи № 760/28272/17 з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття судом, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (ст. 403 ЦПК України).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Встановлено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 липня 2023 року у справі № 760/28272/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 змінено, викладено абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 102 880 гривень в погашення основної суми боргу та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 78 469 (сімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 11 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовити» (а.с.150-162).

Поряд з цим, ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 760/28272/17 відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 05 липня 2023 року (а.с.185-186).

У цій справі, яка є предметом апеляційного розгляду, позивач ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги непогашеною сумою основного боргу 2 102 880 гривень, стягнутою за вищевказаними рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, зміненими Верховним Судом постановою від 05 липня 2023 року у справі № 760/28272/17, просив стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 01 листопада 2021 року складається з: 4 137 925 гривень 16 копійок - суми боргу по процентам за ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 3.1. додаткового договору до договору позики); 1 051 440 гривень - штрафу у розмірі 50 % від фактичного залишку суми позики (п. 7.4. додаткового договору до договору позики); 4 962 796 гривень 80 копійок - пеня за невиконання зобов`язань за договором позики та додатковим договором (згідно п. 3.1. додаткового договору до договору позики); 523 617 гривень 12 копійок - інфляційні втрати (а.с. 1-7, 62-63).

З огляду на вищезазначене, до закінчення перегляду за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 760/28272/17, якою було визначено суму основного боргу 2 102 880 гривень, є неможливим розгляд позовних вимог у цій справі, яка переглядається апеляційним судом, оскільки позивачем ОСОБА_2 із суми боргу 2 102 880 гривень у цій справі нараховані проценти, штраф, пені, інфляційні втрати проте за інший період тривалої заборгованості.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правовідносини у справі № 760/28272/17, яка переглядається за нововиявленими обставинами Верховним Судом є пов`язаними із цією справою, яка переглядається апеляційним судом, оскільки є спором між тими ж самими сторонами щодо виконання грошового зобов`язання, проте лише після остаточного визначення суми основного боргу у справі № 760/28272/17, суд апеляційної інстанції матиме можливість перевірити правильність виконаних позивачем розрахунків про стягнення з відповідача заборгованості, яка нарахована позивачем на суму основного боргу 2 102 880 гривень і станом на 01 листопада 2021 року була заявлена: 4 137 925 гривень 16 копійок - суми боргу по процентам за ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 3.1. додаткового договору до договору позики); 1 051 440 гривень - штрафу у розмірі 50 % від фактичного залишку суми позики (п. 7.4. додаткового договору до договору позики); 4 962 796 гривень 80 копійок - пеня за невиконання зобов`язань за договором позики та додатковим договором (згідно п. 3.1. додаткового договору до договору позики); 523 617 гривень 12 копійок - інфляційні втрати.

Таким чином, заява про зупинення апеляційного провадження у справі є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 43, 251, 253 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Глівінського Анатолія Івановича про зупинення апеляційного провадження у справі - задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів до закінчення перегляду Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду за нововиявленими обставинами справи № 760/28272/17 (провадження № 61-12802зно23).

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 08 грудня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова