Справа № 452/1931/17 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А.В.
Провадження № 22-ц/811/16/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Назар Х.Б.

за участю: ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Львівській області, Управління Держгеокадастру у Самбірському районі Львівської області, про визнання державного акту недійсним, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області,в якому просив:визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №328674, виданий 22.03.2012 на ім`я ОСОБА_3 , цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:002:0647); скасувати рішення Гординянської сільської ради 29 сесії 5 скликання № 286 від 26.04.2010 в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0, 1610 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, щопісля смерті матері він став власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.09.2001 до нього перейшло право власності на дерев`яний жилий будинок, площею 29,0 м.кв., а також господарські будівлі та споруди: сарай, вбиральня, колодязь, ворота, огорожа, фундамент під літню кухню. Право на нерухоме майно зареєстроване Самбірським міжміським БТІ 13.12.2001 та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №34.

Зазначає, що рішенням Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області № 336 від 12.09.2016 йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0.20 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Гординя Самбірського району Львівської області. Однак він дізнався, що ділянка ОСОБА_3 накладається на його земельну ділянку, тому він не зміг завершити приватизацію. У 2016 році він звернувся до Самбірського районного виробничого відділу «Центр державного земельного кадастру» Львівської регіональної філії Самбірського районного виробничого відділу та отримав план території земельної ділянки, з якого вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 накладається на його земельну ділянку в такий спосіб, що захоплює частину належної йому будівлі.

Згідно відповіді Самбірського районного виробничого відділу ЦДЗК від 20.02.2017 працівниками Самбірського районного виробничого відділу ЦДЗК були проведені обміри та виготовлений план території земельної ділянки в АДРЕСА_2 . При представленні копії Проекту забудови та взявши до уваги Державний акт ОСОБА_3 було визначено, що частина приватизованої земельної ділянки ОСОБА_3 накладається на частину будівлі та земельну ділянку ОСОБА_1 , як показано на плані території земельної ділянки. Крім того згідно повідомлення Новокалинівської міської ради від 22.03.2017 частина приватизованої земельної ділянки ОСОБА_3 накладається на частину будівлі та земельну ділянку ОСОБА_1 .

Зазначає, що оскільки він набув право власності на нерухоме майно, до нього перейшло право власності на земельну ділянку, на якій таке майно знаходиться, відтак виданим на ім`я ОСОБА_3 державним актом на право власності на земельну ділянку та рішенням Гординянської сільської ради 29 сесії 5 скликання № 286 від 26.04.2010 в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки площею порушено його права.

На підставі наведеного просив задовольнити позов.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.12.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильність встановлення обставин справи щодо законності оформлення ОСОБА_3 державного акту на землю.

Вважає, що суд не дав оцінки наданим доказам у справі, оскільки обгородивши свою земельну ділянку, ОСОБА_3 самозахопила частину земельної ділянки, яка їй не належить, зокрема, під будинком ОСОБА_1 .Наголошує на тому, що суд відкинув доводи ОСОБА_1 , зазначивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав. При цьому, в рішенні суду не зазначено в чому саме докази, надані позивачем є неналежними та недопустимими.

Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 заперечила проти задоволення скарги, посилаючи на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 13.12.2001, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.09.2001, реєстровий номер 12-959 (а.с. 6 т.1).

Згідно вказаного свідоцтва про право на спадщину від 14.09.2001, спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. На земельній ділянці розташований один дерев`яний жилий будинок, який має дві кімнати та одну кухню, жилою площею 29,0 кв.м., сарай, вбиральня, колодязь, ворота, огорожа, фундамент під літню кухню (а.с.7 т.1).

Рішенням Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області №336 від 12.09.2016 позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0.20 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (а.с.12 т.1).

Відповідачка ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.196 т.2), копією свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.02.2010 (а.с.169 т.1), Підстава виникнення права власності рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2009 (а.с.170 т.1).

Крім того, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1610 га (кадастровий номер :01:002:0647), що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 328674 (а.с.5 т.1), виданого на підставі рішення Гординянської сільської ради № 286 від 26.04.2010 (а.с.67 т.1).

Як вбачається з Акта Новокалинівської міської ради від 22.03.2017 (а.с.14 т.1), листа Самбірського районного виробничого відділу Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 20.02.2017 (а.с.15 т. 1) та листа Новокалинівської міської ради № 02/10-298/1 від 22.03.2017 (а.с.13 т.) частина приватизованої земельної ділянки ОСОБА_3 накладається на частину будівлі та земельну ділянку ОСОБА_1 .

Накладення земельної ділянки ОСОБА_3 на частину будівлі ОСОБА_1 підтверджується також планом території земельної ділянки.

Згідно акту обстеження земельних ділянок та фактичної межі між двома землекористувачами від 20.04.2010 (а.с.120 т.1) комісією встановлено, що давня огорожа і дерева, які виросли у самій межі свідчать про правильну межу між сусідами, а спільна стіна будівлі, яку побудували при згоді їхні батьки висунута у сторону земельної ділянки гр. ОСОБА_3 на 55 сантиметрів. Комісія вирішила зобов`язати ОСОБА_1 переставити огорожу на місце старої межі.

Відповідно до рішення узгоджувальної комісії №2 від 20.04.2010 (а.с.116 т.1) узгоджувальна комісія вирішила вважати фактичну межу між двома землекористувачами по колишній огорожі, яку встановлено їхніми батьками та вважати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 дійсним без підпису ОСОБА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 переставити огорожу на стару межу.

Встановлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.06.2010 у справі № 2-745/2010 зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою, закріпленою за обслуговуванням її житлового будинку, розташованої в АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановленої ним огорожі на її земельній ділянці і переміщення її на стару межу (а.с.113 т.1).

Вирішуючи спір у цій справі, колегія суддів виходить з такого.

Стаття 30 ЗК України 1990 року в редакції, що діяла на час набуття позивачем права власності на нерухоме майно, передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом із цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Чинне законодавство, зокрема стаття 377 ЦК України, передбачає, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 661/3925/16-а (провадження № 11-949апп18) зроблено висновок про те, що набуття певного речового права на земельну ділянку особою, яка набула право власності на нерухоме майно, розміщене на цій земельній ділянці, відбувається шляхом переходу від попереднього власника нерухомого майна в тому ж обсязі, або відповідно до рішення органу місцевого самоврядування.

Також у постанові від 16.06.2020 у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правило, передбачене статтею 120 ЗК України, стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розташовану на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Як встановлено, позивач ОСОБА_1 після смерті матері успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ним у встановленому законом порядку.

Серед успадкованого ним майна на земельній ділянці по АДРЕСА_2 був фундамент під літню кухню, про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину від 14.09.2001.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки ОСОБА_1 серед іншого майна успадкував фундамент під літню кухню, до нього перейшло, в даному випадку, право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Як вбачається з оглянутої в суді апеляційної інстанції інвентаризаційної справи по будинковолодінню на АДРЕСА_2 , саме фундамент під літню кухню розташований на межі земельних ділянок сторін у справі.

Судом встановлено та визнано сторонами у справі, що частина приватизованої земельної ділянки ОСОБА_3 накладається на частину будівлі ОСОБА_1 , побудовану в межах успадкованого ним фундаменту під літну кухню, та, відповідно, на земельну ділянку, право користування якою позивач має в силу положень закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи, що ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку, частина якої накладається на земельну ділянку, яка перебувала у законному користуванні позивача ОСОБА_1 , останній має право вимагати усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою шляхом визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №328674, виданого 22.03.2012 на ім`я ОСОБА_3 , тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Позовна вимога про скасування рішення Гординянської сільської ради 29 сесії 5 скликання № 286 від 26.04.2010 в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0, 1610 га задоволення не підлягає, оскільки оспорюване рішення ненормативний акт органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, і, відповідно, не може бути визнано недійсним.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з цим позовом не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено, про порушення свого права ОСОБА_1 дізнався у 2016 році після отримання ним Плану території земельної ділянки, виконаного Самбірським районним відділом Львівської РФ ЦДЗК, а з цим позовом звернувся до суду у липні 2017 року.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід скасувати та постановити нову постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 грудня 2022 року скасувати та постановити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №328674, виданий 22.03.2012 на ім`я ОСОБА_3 , цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:002:0647).

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 29.09.2023

Головуючий

Судді