Номер провадження: 22-ц/813/5084/23
Справа № 946/7801/22
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Баннікової Н.В. 18 січня 2023 року у м. Ізмаїл Одеської області, -

встановила:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 є непрацездатною людиною, інвалідом ІІ групи. Розмір пенсії відповідача є недостатнім для забезпечення його нормального проживання, а інших доходів, окрім пенсії, він не має, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не може забезпечити себе матеріально, фактично уся пенсія витрачається ним на придбання продуктів та сплату комунальних послуг. Через відсутність коштів він позбавлений можливості належним чином лікуватись та придбати собі предмети першої необхідності. Зазначає, що, будучи батьком відповідача, належним чином виконував свої батьківські обов`язки відносно доньки, однак донька в добровільному порядку допомогу не надає. Вважає що відповідач, як працездатна особа, здатна заробити гроші для сплати аліментів на його утримання.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наданими позивачем доказами доведено, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою, що він потребує матеріальної допомоги, а також те, що апелянт у повному обсязі виконав свій батьківській обов`язок щодо утримання доньки ОСОБА_2 - відповідачки у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 02.08.2004 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи з загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.03.2023 року, що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 166093.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 450828 від 08.02.2023 року, інвалідність ОСОБА_1 встановлена безстроково.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Одеській області від 28.09.2022 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи на термін з 24.01.2018 року по 28.02.2023 року у розмірі 2100 грн.

Згідно довідки ГУ ПФУ в Одеській області від 31.01.2023 року, з пенсії ОСОБА_1 утримується сума аліментів у розмірі 50 відсотків.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області № 12 від 17.01.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, здійснює догляд за дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

За змістом статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

Згідно ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, лише в тому разі якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Вони також звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

В свою чергу ці обставини, а також сімейний стан дочки (сина), можливість отримання батьками матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків, слід враховувати при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 на момент розгляду даної справи виповнився 51 рік, тобто, останній є людиною працездатного віку. Колегія суддів враховує, що апелянт є інвалідом ІІ групи з загального захворювання, інвалідність встановлена безстроково, однак зазначає, що у довідці до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 450828 від 08.02.2023 року не визначені особливі умови та характер праці ОСОБА_1 , що свідчить про те, що позивач має можливість працювати та отримувати заробітну плату.

Крім того, розмір пенсії ОСОБА_1 відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та позивачем не надано доказів, що така сума грошових коштів не покриває необхідних витрат позивача на лікування, харчування, оплату комунальних послуг, тощо.

Також колегія суддів вважає за необхідне врахувати сімейний стан ОСОБА_2 , яка хоча і є повнолітньою працездатною особою, однак здійснює догляд за малолітньою дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто очевидним є факт, що у ОСОБА_2 відсутні доходи та заробітна плата, а отже, об`єктивно відсутня і можливість матеріально утримувати батька.

Доводи ОСОБА_1 про те, що його донька ОСОБА_2 знаходиться на утриманні свого співмешканця, який є заможною людиною, ґрунтується на припущеннях, оскільки на підтвердження вказаного позивачем не надано жодного належного доказу.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав, визначених частиною першої статті 204 СК України для звільнення відповідачки ОСОБА_2 від обов`язку утримувати батька.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, які суд першої інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе