справа № 489/229/23 провадження №2/489/765/23
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання ЄлишевоїА.В.,

в присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицька Ганна Василівна, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги

встановив:

У січні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт її постійного проживання разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2014 року та на час відкриття спадщини, тобто по дату смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати її спадкоємцем четвертої черги.

Як на підставу позовних вимог позивач вказала, що ОСОБА_4 та її бабуся ОСОБА_5 , були власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 по частки кожен (свідоцтво про право власності від 19.08.1993 № СТЕ 135501).

22.02.2007 ОСОБА_4 склав заповіт згідно якого заповів своїм онукам їй та її брату, ОСОБА_3 , в рівних частинах частку належної йому на праві власності квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла та після її смерті ОСОБА_4 успадкував належну їй частину квартири і став єдиним власником нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаної вище квартири.

17.03.2020 вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Брат заяви по прийняття спадщини не подавав.

Підчас вивчення матеріалів нотаріусом встановлено, що вона не є рідною онукою ОСОБА_4 та за заповітом може претендувати лише на частину квартири. У зв`язку із цим, постановою від 19.11.2022 було відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право власності на квартиру та запропоновано звернутися до суду за встановленням факту спільного проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та встановлення права на спадкування як спадкоємця четвертої черги.

Зазначає, що фактично вона проживала з спадкодавцем як одна родина, що підтверджується актом про фактичне проживання особи від 09.01.2023 та показами свідків. З спадкодавцем жила однією родиною та фактично була йому онукою. Піклувалася та допомагала бабусі та дідусю, а після смерті бабусі дбала про спадкодавця, так які інших родичів, окрім її брата, в них не було, але він мешкав окремо та із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Цією ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицької Г.В. спадкову справу заведену до майна померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 22.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника та просив прийняти рішення відповідно до законодавства. Правом на надання відзиву не скористався.

Треті особи причину неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками записано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Із Свідоцтва по народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батько позивача ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його батьками записані ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

21.07.1989 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, про що зроблено відповідний актовий запис № 842 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ).

Згідно дублікату Свідоцтва про право власності від 19.08.1993 в порядку приватизації ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_4 належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

Після смерті дружини ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом отримав свідоцтво на частку вказаної квартири (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.10.2018, видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстроване в реєстрі за № 1340), та став одноосібним власником квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 131581271 від 20.07.2018.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 3156 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

За життя, 22.02.2007 ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Юрловою Т.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 484, за яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження неналежну йому на праві власності частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному.

Таким чином, частка позивача в спадковому майні згідно заповіту складає спадкового майна.

Із дослідженої судом спадкової справи № 10/2020, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 вбачається, що спадкова справа заведена за заявою позивача ОСОБА_11 про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці відсутні.

Третя особа ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса не звертався.

У поданій ОСОБА_3 до суду заяви від 24.05.2023 вказав, що відмовляється від права на прийняття належної йому спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 на користь своєї сестри ОСОБА_1 , яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою.

З відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 20.02.2020, адресованої приватному нотаріусу, вбачається, що станом на 25.09.2029 за адресою: АДРЕСА_1 відсутні відомості про реєстрацію місця проживання осіб, окрім ОСОБА_4 , який знятий з реєстрації у зв`язку із смертю.

Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 12.06.2003.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Положеннями статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до положень частин першої, другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Судом встановлено, що позивач в установлений законом строк прийняла спадщину за заповітом, яка складається з 1/4 частини спадкового майна квартири АДРЕСА_2 .

Крім позивача, спадкоємцем за заповітом є її брат ОСОБА_3 , який на момент відкриття спадщини проживав окремо від спадкодавця та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні позивач пояснила, що постійно проживала останні п`ять років до відкриття спадщини однією сім`єю як онука з своїми бабусею ОСОБА_5 та дідусем ОСОБА_4 , а після смерті його бабусі з останнім, та здійснював догляд за ними, допомагала їм по господарству тощо.

Зазначила, що з дитинства і до реєстрації шлюбу в 2002 році, який було розірвано в 2007 році, проживала разом з дідусем і бабусею. Потім мешкала окремо і повернулася до них в 2014 році, де мешкає по теперішній час.

Факт постійного проживання позивача разом з спадкодавцем з липня 2014 року підтверджено актом про фактичне проживання особи від 09.01.2023, відповідно до якого сусіди ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтвердили наведений факт проживання позивача з спадкодавцем.

Проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року і ведення спільного господарства разом з спадкодавцем, догляд за ним підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Наведений факт підтверджено і третьою особа ОСОБА_3 у поданій до суду заяві від 24.05.2023.

Досліджені судом матеріали справи, пояснення позивача та зміст показань допитаних в судовому засіданні свідків, з урахуванням наявних у справі письмових доказів, дають суду достатні підстави вважати про доведеність позивачем факту її постійного проживання протягом п`яти років до відкриття спадщини разом з спадкодавцем, що є підставою для задоволення позову.

Так як позивач вимог про розподіл судових витрат не заявляла, тому враховуючи встановлену статею13 ЦПК України диспозитивність цивільного судочинства, розподіл понесених позивачем судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2014 року та на час відкриття спадщини, тобто по дату смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20;

третя особа - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу миколаївської області Іскрицька Ганна Василівна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду виготовлено 04.10.2023.

Суддя І.В.Коваленко