Справа № 627/388/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 придбав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку, посвідченим 11.05.2005 року нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Гук С.Ю., та 08.06.2005 року зареєстрував право приватної власності за собою. Будинок на той час був дерев`яний та мав загальну житлову площу 41,00 м2.

Позивач зазначає, що оскільки будинок був не придатний для проживання, батько позивача звернувся до Краснокутської селищної ради з метою перебудови літньої кухні в житловий будинок. 21.04.2006 року рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Харківської області №175, ОСОБА_2 дозволено будівництво господарських будівель, перебудову літньої кухні в житловий будинок та прибудову до нього за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення, в травні 2006 року, батько позивача зніс старий дерев`яний будинок та перебудував літню кухню в житловий будинок за вище вказаною адресою, який на даний час складає загальну площу 65,00 м2, однак право власності на вказаний будинок не зареєстрував. Державний акт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 відсутній, так як зареєструвати земельну ділянку можливо тільки після реєстрації будинку з господарськими будівлями, який знаходиться на вказаній земельній ділянці. 27.01.2023 року працівниками КП «Краснокутське БТІ» оглянуто домоволодіння, та складено технічний паспорт будинку садибного типу, відповідно до якого будинок з господарськими будівлями існує по АДРЕСА_1 .

Вказує, що після побудови вищевказаного будинку батько позивача вважав, що в реєстрації будинку немає необхідності, оскільки будинок був збудований за всіма, на той час, необхідними дозвільними документами, на тій самій земельній ділянці, за тією ж адресою, на якій зареєстроване за ним право власності на (знесений) житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається зі спірного будинку та іншого майна померлого. Позивач як єдиний спадкоємець, звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, де за його заявою заведена спадкова справа № 102/2013. Однак, нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, через те, що право власності на спадкове майно не зареєстроване. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 29.08.2013 року, справа №627/1078/13-ц, встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу будинку, посвідченого нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Гук С.Ю. 11.05.2005, виданого на ім`я ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 14.09.2013 року.

Позасудовим шляхом позивач отримати спадщину не може, у зв`язку з чим звернувся з вказаним позовом до суду.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкрите судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від 31.05.2023 року з проханням розглянути справу без участі представника Краснокутської селищної ради Богодухівського району за наявними в матеріалах справи документами, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 11.05.2005 року придбав житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу будинку, посвідченого нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Гук С.Ю. від 11.05.2005 року, та зареєстрував право приватної власності за собою 08.06.2005 року /а.с.12,13,14 /.

21.04.2006 року рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Харківської області за №175, ОСОБА_2 дозволено будівництво господарських будівель (господарчий сарай, льох, убиральня, індивідуальний гараж, літній душ), перебудову літньої кухні в житловий будинок та прибудову до нього за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.22 /.

В травні 2006 року ОСОБА_2 зніс старий деревний будинок та перебудував літню кухню в житловий будинок, загальною площею 65,00 м2.

Як вбачається з довідки № 33 від 30.01.2023 року виданої КП «Краснокутським бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року на знесений дерев`яний будинок з господарськими будівлями зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.2005 року, посвідченого Краснокутською держнотканторою. Реєстраційний номер: книга 3 номер запису 237 /а.с. 8 /.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківської області /а.с. 7,54/.

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із житлового будинку з господарським спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, посвідченого нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Гук С.Ю. від 11.05.2005 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.06.2005 року /а.с.12,14 /.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 29.08.2013 року встановлено факт, що договір купівлі-продажу будинку, посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою Краснокутського району харківської області від 11.05.2005 року,за реєстром №1625 виданого ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 9-11/.

З довідки № 1788 від 13.05.2013 року виданої Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, копія якої міститься в копії спадкової справи, вбачається, що ОСОБА_2 , був зареєстрований з 25.11.1981 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 з бувшою дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.55/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно Краснокутським районним відділом РАЦС Харківської області 15.10.1982 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьком зазначено ОСОБА_2 /а.с. 29/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

У силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено судом, 17.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини, відтак, є таким, що прийняв спадщину після батька ОСОБА_2 /а.с.53/.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2023 року, винесеною державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Руденко В.О., відмовлено ОСОБА_1 у вчинення нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано /а.с. 28/.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а ст. 16 ЦК України передбачено, що засобом захисту свого права є визнання права.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З копії спадкової справи № 102/2013, наданої Краснокутською державною нотаріальної конторою Харківської області, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 13.06.2023 року, вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 було заведено спадкову справу №102/2013. Так, 17.05.2013 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . Інших заяв про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не надходило. 14.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, та цього ж дня останньому державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 7,7896 га, що знаходиться на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області /а.с. 58,59,60/.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після померлого батька ОСОБА_2 і є таким, що спадщину прийняв.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 25-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктами 4.15 та 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Спираючись на викладене, судом встановлено, що житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 і може бути успадкований його спадкоємцем.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положеннями ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З викладеного вбачається, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, і не може бути позбавлений права власності на спірний будинок в порядку спадкування.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем надано до суду достатньо доказів на їх підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 76-79, 81, 89, 247, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, розташована за адресою: 62002, Харківська область, Богодухівський район, смт Краснокутськ, вул. Охтирська, 1, .

Суддя Бугаєнко І. В.