ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2-о/362/134/23
У Х В А Л А

06 жовтня 2023 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

26.09.2023 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю надійшла цивільна справи за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особи: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, в якій вона просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Зоряне, Хрестинівського району Черкаської області, що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Яблоновський, Тахтамукайського р-ну, Республіки Адигея, російської федерації.

Перевіривши позовну заяву, суд прийшов до наступного висновку.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2023 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особи: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті направлено за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (а.с.20-21).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2023 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали, оскільки при зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. справ про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, особливий порядок розгляду яких передбачений ст. 317 ЦПК України та в даному випадку заявник просить встановити факт смерті особи, яка померла на території росії у загальному порядку, визначеному законом для встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбаченому п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Заявнику необхідно надати до суду письмову відмову Білоцерківського відділу ДРАЦС у Білоцерківському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про неможливість реєстрації факту смерті громадянки Українки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Яблоновський, Тахтамукайського р-ну, Республіки Адигея, російської федерації. Також Заявниця зазначає, що їй було відмовлено у проставленні апостилю у зв`язку з виходом України з усіх міжнародних угод, які були укладені з РФ, але заява не містить посилань на докази, що заявниця зверталася до компетентного органу з вказаним питанням та їй було відмовлено, тощо (а.с.30-33).

На виконання ухвали від 26.09.2023 року, 03 жовтня 2023 року через канцелярію суду ОСОБА_1 було подано нову редакцію заяви про усунення недоліків.

Однак, недоліки наведені в ухвалі суду від 26.09.2023 року в повному обсязі усунуті не булі, зокрема заявником так і не було додано: лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерську довідку про смерть, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

Також при подані нової редакції заяви заявником не деталізовано зміст прохальної частини позову, а саме: не зазначено повні відомості про місце смерті, які мають бути внесені до актового запису цивільного стану. Суд зауважує, що відсутність таких даних унеможливить виконання судового рішення у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог заявника.

А також заява не містить посилань на докази, що заявниця зверталася до компетентного органу для отримання апостилю та їй було в цьому відмовлено.

Враховуючи, що заявник звертається із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 для отримання спадщини, заявнику потрібно було визначитись із питанням про залучення до участі у справі в якості заінтересованих осіб всіх родичів, які мають право в силу закону заявляти права на вступ у спадщину, а також належний орган, який здійснює реєстрацію та видачу свідоцтва про смерть.

В первісній позовні заяві заявник зазначає, що її мати була вимушена із її сестрою виїхати до росії щоб убезпечити своє життя, у зв`язку з цим судом ставилося питання щодо залучення всіх спадкоємців до майна померлої, але в новій редакції заявник вже зазначає, що її мати насильно вивезли до смт. Яблонівське Тахтамукайського р-ну, Республіки Адигея, російської федерації, хоча доказів в підтвердження цього не надає.

Крім того, заінтересованою особою вказано Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а не Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем подання заяви.

Також заявник в новій редакції заяви так і посилається на норми ст. 317 ЦПК України, які стосуються справ про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, особливий порядок розгляду яких передбачений ст. 317 ЦПК України, які в даному випадку не застосовуються, оскільки заявник просить встановити факт смерті особи, яка померла на території росії в смт. Яблоновський, Тахтамукайського р-ну, Республіки Адигея, російської федерації, а ні на окупованої території України, а тому підлягає розгляду у загальному порядку, визначеному законом для встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбаченому п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

З огляду на те, що позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не усунув всі зазначені в ухвалі суду недоліки, суд приходить до висновку, що заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Згідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суддя також враховує та звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків заявник має право повторно звернутися до суду із вказаною заявою, суддя вважає за необхідне заяву визнати неподаною та повернути заявнику, в зв`язку з не усуненням всіх недоліків та роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 294, 315, 318 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті - вважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко