Справа№592/2168/22
Провадження №2/592/124/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретарів судового засідання: Алфімової І. В. , Дядечко Г. В. ,

позивачки: ОСОБА_1 ,

представника позивачки: адвоката Маховика Р. В. ,

представників відповідача: Новікова М. Ю. , Слісаренка О. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправним і скасування рішення експертно-кваліфікаційної комісії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом та із заявою про збільшення позовних вимог, які мотивувал тим, що з 01.08.1998 року до 24.01.2022 року вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем. 15.02.2018 року позивачці було присвоєно 4-й кваліфікаційний клас судового експерта. З 29.02.2000 року до дня звільнення вона працювала на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів, доброчесно більше 21 року здійснювала свою діяльність, постійно підвищувала свій кваліфікаційний клас, мала подяку від слідчих органів, проте останнім часом почала відчувати тиск та цькування з боку керівництва.

Наказом начальника обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи Новікова М. Ю. № 12-ОС від 21.01.2022 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 24.01.2022 року за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. З наказом про звільнення з роботи позивачка була ознайомлена 07.02.2022 року. З вказаним наказом вона не погоджується, вважає його незаконним та таким, що порушує її трудові права. Вона вказує на те, що даний наказ є незаконним, оскільки на момент подачі заяви про звільнення з роботи та видачі наказу про звільнення в неї було відсутнє свідоме самостійне волевиявлення про припинення трудового договору за угодою сторін, вона не бажала звільнятися з роботи, а заяву про звільнення написала, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, яку потім відкликала.

В обґрунтування обставин, що мали наслідком написання заяви позивачка зазначила про те, що вона тривалий час (понад 21 рік) працювала на посаді судово-медичного експерта відділу експертизи трупів, розпочавши свою трудову діяльність з проходження інтернатури та маючи намір працювати до виходу на пенсію. В неї не було наміру та бажання звільнятися з роботи, оскільки вона має повних 50 років та до досягнення пенсійного віку має відпрацювати ще близько 10 років. Крім того, вона має вузьку спеціалізацію судово-медичного експерта, а тому знайти роботу за спеціальністю в іншому медичному закладі м. Суми неможливо. Останнім часом склалися неприязні стосунки між нею та начальником бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 , який займався цькуванням та здійснював психологічний тиск на неї. Зокрема, за його ініціативою ІНФОРМАЦІЯ_1 т. в. о. начальника ОСОБА_3 виніс наказ № 22Адм про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани за невиконання функціональних обов`язків. З метою захисту своїх трудових прав, а саме: зняття необґрунтованої догани та припинення цькування з боку ОСОБА_2 вона направила письмове звернення до голови профспілкового комітету ОСОБА_4 , але відповіді не отримала.

Крім того, напередодні дня подачі заяви про звільнення з роботи, а саме: 20.01.2022 року відбулося засідання експертно-кваліфікаційної комісії, головою якої є начальник бюро судово-медичної експертизи Новіков М. Ю. , з яким позивачка перебуває у неприязних стосунках, та члени комісії які є його підлеглими, отже залежні від ОСОБА_2 .

На цьому засіданні розглядалося подання завідувача відділу судово-медичної експертизи трупів обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи Богдановича Т. М. щодо відповідності її кваліфікації як судово-медичного експерта на підставі довідки по матеріалах службової перевірки відносно складання висновку експерта № 1015/572. В подальшому вищевказаний висновок експерта було направлено на рецензування на кафедру Судово-медичної експертизи Харківської медичної академії післядипломної освіти, що підтверджується копією довідки від 24.12.2021 року та копією рецензії від 29.12.2021 року. За наслідками розгляду подання було прийняте рішення про невідповідність її кваліфікації судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи. З цим рішенням позивачка не погоджується, оскільки були відсутні підстави для застосування максимально суворого дисциплінарного стягнення. Так, видача висновку експертизи № 1015/52 від 10.12.2021 року відбулася за вкрай критичних на роботі обставинах, коли на роботі позивачка працювала одна, під тиском керівництва та органів слідства, які попросили у неї попередній висновок для врахування викладених у ньому обставини, у зв`язку з чим слідчому було надано чорновий варіант висновку та було повідомлено про те, що після його доопрацювання у встановленому законом порядку буде надано оригінал.

Наступного дня, після засідання експертно-кваліфікаційної комісії, а саме: 21.01.2022 року їй зателефонувала секретар експертно-кваліфікаційної комісії ОСОБА_5 , яка повідомила про те, що у разі, якщо позивачка подасть заяву про звільнення з роботи за угодою сторін, то прийняте відносно неї рішення не набере чинності й її кваліфікацію судового експерта не буде скасованою. На той момент позивачка перебувала у стані сильного душевного хвилювання, оскільки анулювання кваліфікації судового експерта значило для неї втрату роботи за спеціальністю. Вона не хотіла звільнятися з роботи, але відчувала себе в беззахисному стані. А тому умови, які їй були запропоновані від експертно-кваліфікаційної комісії, змусили подати заяву про звільнення з роботи за угодою сторін, щоб вона не позбавилася кваліфікації судового експерта. Вона вказує, що це свідчить про відсутність у неї свідомого волевиявлення щодо звільнення з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. З її сторони не було згоди на припинення трудового договору за угодою сторін, а заяву про звільнення вона подала внаслідок збігу несприятливих для неї обставин. Крім того, день подання заяви про звільнення з роботи припав на п`ятницю 21.01.2022 року, а днем звільнення був понеділок 24.01.2022 року. Субота 22.01.2022 року та неділя 23.01.2022 року були вихідними днями. Наступного робочого дня, а саме: 24.01.2022 року позивачка подала заяву на ім`я начальника бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 з проханням не розглядати заяву про звільнення за згодою сторін, оскільки вона бажає працювати на займаній посаді, а заява була написана в стані сильного хвилювання.

Подача цієї заяви була обумовлена її незгодою зі звільненням з роботи та свідчить про відсутність її вільного волевиявлення на припинення трудового договору за угодою сторін. Обміркувавши ситуацію, що склалася, позивачка усвідомила, що рішення експертно-кваліфікаційної комісії про її невідповідність кваліфікації експерта є незаконним і у неї буде можливість його оскаржити та захистити свої права. Крім того, в цей же день позивачка подала другу заяву, якою повідомила начальника про те, що буде відсутньою на робочому місці 24.01.2022 року у зв`язку з хворобою. В подальшому в період часу з 24.01.2022 року до 04.02.2022 року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні згідно листків непрацездатності. Звільнення відбулося під час перебування позивачки на лікарняному, що підтверджується копією роздруківки з порталу Електронних послуг ПФУ та копією результату аналізу № 25593, відповідно до якого у неї було виявлено позитивний тест молекулярно-генетичного дослідження на короновірусну інфекцію (COVID-19) . Не зважаючи на подану заяву про відкликання заяви про звільнення за угодою сторін, відповідач не скасував наказ про звільнення з роботи. Після закінчення лікування 07.02.2022 року позивачка ознайомилася з наказом та отримала трудову книжку.

Заяву про збільшення позовних вимог представник позивачки мотивує тим, що рішенням експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 року було позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_1 кваліфікації судового експерта та кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Вказане рішення мотивовано тим, що нібито під час проведення експертизи, судово-медичний експерт Ярошенко Т. В. склала висновок експерта № 1015/572 від 10.12.2021 року недбало, неохайно, не у повному обсязі, з порушенням структури, з численними грубими порушеннями та ігноруванням вимог КПК України та нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи, а висновок не можна вважати об`єктивним та обґрунтованим.

Вона вважає, що прийняття комісією оспорюваного рішення очевидно виходить за межі її виключних повноважень, суперечить та не відповідає вимогам ст. 19, п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, ст. 14, ч. 1 ст. 17 Закону України Про судову експертизу , а також закріпленим ст. 3 цього Закону таким принципам судово-експертної діяльності як її законність і незалежність, та закріпленим ст. 4 Закону гарантіям незалежності судового експерта та правильності його висновку.

Вона зазначає про те, що, як вбачається зі змісту рішення експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 року, до складу комісії, що розглядала питання стосовно судово-медичного експерта ОСОБА_1 увійшов також безпосередній керівник працівника установи Новіков М. Ю. Як зазначено у останньому абзаці рішення, експертно-кваліфікаційна комісія одноголосно прийняла рішення позбавити кваліфікації судового експерта та кваліфікаційного класу судово-медичного експерта Ярошенко Т. В. , отже, і сам ОСОБА_2 взяв участь у голосуванні, чого не мав права робити. Таким чином, вказане рішення є неправомочним, як таке, що прийнято з порушенням визначеної процедури голосування.

Прийняттю оскаржуваного рішення передувало й допущення експертно-кваліфікаційною комісією очевидних порушень вимог КПК України (ст. ст. 69, 95, 222, 242, 243) , що також підтверджує факт незаконного втручання в проведення судової експертизи, а тому є недопустимим порушенням гарантій ОСОБА_1 як судового експерта, незалежності та правильності наданого нею висновку, які законодавцем прямо закріплено в ст. 4 Закону України Про судову експертизу .

Оскаржуване рішення також є передчасним, оскільки прийняттю такого рішення передувало неврахування експертно-кваліфікаційною комісією того очевидного факту, що на день проведення засідання питання допустимості висновку судом не було вирішено, що свідчить про об`єктивну відсутність на той час взагалі будь-яких підстав для розгляду питання про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 .

У мотивувальній частині рішення відсутні зазначення нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи, якими керувалася експертно-кваліфікаційна комісія під час прийняття рішення, в той час, як відповідно до п. 11 Порядку позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів працівникам установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи від 20.07.2018 року, рішення експертно-кваліфікаційної комісії складається в тому числі з мотивувальної частини із зазначенням: встановлених обставин з посиланням на досліджені експертно-кваліфікаційною комісією документи, матеріали та пояснення судового експерта; мотивів, з яких експертно-кваліфікаційна комісія дійшла висновку щодо прийняття свого рішення; нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи, якими керувалася експертно-кваліфікаційна комісія під час прийняття рішення.

Експертно-кваліфікаційною комісією не було забезпечено неупередженого розгляду питання про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 , позаяк з викладеними у рапорті завідувача відділу експертизи трупів Тараса Богдановича позивачка категорично не погоджувалася, про що вмотивовано зазначала у своїй письмовій заяві.

Вона вказує на те, що, відповідно до п. 9 Порядку позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів працівникам установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи , за наслідками розгляду питання щодо позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта, експертно-кваліфікаційна комісія приймає одне з таких рішень: 1) позбавлення кваліфікації судового експерта; 2) позбавлення кваліфікаційного класу судово-медичного експерта; 3) не позбавляти судового експерта кваліфікації судового експерта та/або не позбавляти кваліфікаційного класу судово-медичного експерта. Проте, незважаючи на викладене та порушуючи Порядок, члени комісії ухвалили відразу по суті два рішення відносно ОСОБА_1 , якими було позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_1 кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Вона зауважує на тому, що для розгляду питання про дисциплінарну відповідальність не надавалась подання-характеристика ОСОБА_1 , складена та підписана начальником установи; для розгляду питання про дисциплінарну відповідальність не надавався висновок службової перевірки; при прийнятті рішення від 20.01.2022 року не було враховано результати роботи судового експерта Ярошенко Т. В. за попередні роки; у разі потреби ОСОБА_1 мала б можливість надати доповнення з приводу проведеної експертизи, роз`яснити висновок експертизи, що узгоджується з приписам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та КПК України; не надано жодних письмових зауважень на якість складеного висновку експерта Ярошенко Т. В. від старшого слідчого Цирліна М. М. , який виніс постанову на проведення експертизи трупу ОСОБА_6 чи інших процесуальних осіб, які задіяні в даному слідстві. У зв`язку з наведеним вона просила суд: 1. Визнати незаконним та скасувати наказ начальника обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи Новікова М. Ю. № 12-ОС від 21.01.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 24.01.2022 року за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. 2. Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи . 3. Стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.01.2022 року до дня ухвалення рішення суду із розрахунку 884,95 грн. за один робочий день. 4. Визнати протиправним і скасувати рішення експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 року, яким було позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_1 кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта. 5. Стягнути з обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи на користь ОСОБА_1 судові витрати. 6. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача в особі начальника Новікова М. Ю. та виконуючого обов`язки начальника Олександра Слісаренко позовні вимоги не визнали, надали відзив та пояснили, що 21.01.2022 року позивачкою була надана написана власноруч заява про звільнення з роботи за угодою сторін 24.01.2022 року. Цього ж дня був виданий наказ про її звільнення, який був переданий до бухгалтерії для своєчасного розрахунку. До кінця робочого дня 21.01.2022 року ніяких заяв, звернень та заперечень від позивачки не надходило, тому твердження про те, що заява була написана в стані сильного душевного хвилювання та на момент видачі наказу у позивачки було відсутнє свідоме самостійне волевиявлення, нічим не підтверджене. 24.01.2022 року позивачкою була надана заява про відкликання попередньої заяви про звільнення, проте анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу та працівника. 24.01.2022 року позивачкою була надана ще одна заява про відсутність її на робочому місці у зв`язку з хворобою. Про те, що у позивачки був відкритий листок непрацездатності, відповідач дізнався тільки у другій половині дня 24.01.2022 року з порталу Пенсійного фонду України. Звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності заборонено лише у випадках, коли звільнення відбувається за ініціативою роботодавця. Якщо сторони домовилися про дату звільнення та не узгодили іншої дати, то звільнення в період перебування працівника на лікарняному не є порушенням. Вони вважають, що звільнення позивача відбулося згідно чинному законодавству.

Що стосується поновлення на роботі зазначають, що 20.01.2022 відбулося засідання експертно-кваліфікаційної комісії, на якому прийняте рішення про позбавлення позивачки кваліфікації судового експерта. Відсутність кваліфікації у судового експерта позбавляє його права обіймати дану посаду і він має бути звільнений - за невідповідність займаній посаді через відсутність кваліфікації після виготовлення повного тексту рішення або ж переведений (за згодою) на іншу посаду. На момент виготовлення повного тексту рішення позивачка була вже звільнена. Наступна атестація на присвоєння кваліфікації судового експерта можлива не раніше ніж через один рік. Подання про звільнення позивачки та позбавлення кваліфікації судового експерта було направлене до Міністерства юстиції України. Таким чином, рішення позивачки про звільнення з роботи за угодою сторін ніяк не вплинуло на процес позбавлення кваліфікації судового експерта, а тільки мало вплив на запис в трудовій книжці. Вважають, що поновлення позивача на роботі на посаду лікаря судово-медичного експерта не є можливим через відсутність кваліфікації судового експерта, що не дає права обіймати вище згадану посаду. Разом з цим вказують, що 23.02.2022 Управлінням Держпраці в Сумській області року була проведена позапланова перевірка обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи щодо додержання законодавства про працю в частині порушення порядку звільнення, нарахування та виплати заробітної плати за січень 2022 року стосовно позивача ОСОБА_1 24.02.2022 року був складений акт за результатами перевірки від 24.02.2022 року № CM 141/308.

Від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав на те, що викладені у позові обставини не спростовані представниками відповідача. Він просив задовольнити позов у повному обсязі.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили суду кожна окремо про те, що працювали в обласному комунальному закладі Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи в той час, коли керівником закладу був ОСОБА_2 . Вони зазначили про те, що відчували тиск на собі з боку керівництва. В закладі був важкий моральний клімат, а навантаження в декілька разів вище норми. Також вони пояснили суду про те, що ОСОБА_2 примушував деяких працівників писати заяви на звільнення, не зважаючи на бажання працівників залишатись на посаді.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши позивачку, представників сторін, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом було встановлено, що з 01.08.1998 року до 24.01.2022 року ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з обласним комунальним закладом Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи . З 29.02.2000 року до дня звільнення позивачка працювала на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів. 15.02.2018 року позивачці було присвоєно 4-й кваліфікаційний клас судового експерта.

Наказом начальника обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи Новікова М. Ю. № 12-ОС від 21.01.2022 року позивачку було звільнено з роботи з 24.01.2022 року за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. З наказом про звільнення ОСОБА_1 була ознайомлена 07.02.2022 року.

День подання заяви про звільнення з роботи припав на п`ятницю 21.01.2022 року, а днем звільнення був понеділок 24.01.2022 року. Субота 22.01.2022 року та неділя 23.01.2022 року були вихідними днями.

24.01.2022 року ОСОБА_1 подала заяву на ім`я начальника бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 з проханням не розглядати її заяву про звільнення за згодою сторін, оскільки вона бажає працювати на займаній посаді, а заява була написана в стані сильного хвилювання.

Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підставою для припинення трудового договору є угода сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) .

В абз. 1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.04.1994 року, № 18 від 26.10.1995 року, № 15 від 25.05.1998 року) роз`яснено про те, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0009700-92#Text) .

В постанові від 26.10.2016 у справі № 404/3049/15-ц, провадження № 6-1269цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що, розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору, суди повинні з`ясувати, зокрема, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/62493965) .

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 821/761/17, провадження № К/9901/20997/18, відсутність належного волевиявлення не дає підстави вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за згодою сторін, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75253768, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75253763) .

Угода це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін. Волевиявлення це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій. Дія це зовнішнє вираження волі і свідомості людей.

В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31.08.2020 року у справі № 359/5905/18, провадження № 61-22851св19 зазначено наступне: Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін) , суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91237648) .

В постанові від 21.11.2018 року у справі № 820/243/16, провадження № К/9901/11617/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав на те, що факт відкликання працівником заяви про звільнення хоч і не має юридичних наслідків, однак свідчить про відсутність у працівника свідомого волевиявлення щодо звільнення з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/78002522) .

Як було встановлено під час розгляду справи, на момент написання та подачі заяви про звільнення з роботи у позивачки було відсутнє свідоме самостійне волевиявлення про припинення трудового договору за угодою сторін, вона не бажала звільнятися з роботи, а заяву про звільнення написала, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, яку потім відкликала.

Позивачка понад 21 рік працювала на посаді судово-медичного експерта відділу експертизи трупів, розпочавши свою трудову діяльність з проходження інтернатури та маючи намір працювати до виходу на пенсію. Вона має подяку за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, витримку, вагомий внесок у справу боротьби зі злочинністю, злагоджену співпрацю з поліцією м. Суми.

Рішенням експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 15.03.2019 року було підтверджено її кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за спеціальністю судово-медичного експерта, що підтверджується свідоцтвом № 40, яке дійсне до 15.03.2024 року. До досягнення пенсійного віку вона має відпрацювати ще близько 10 років. Крім того, вона має вузьку спеціаліалізацію судово-медичного експерта, а тому знайти роботу за спеціальністю в іншому медичному закладі м. Суми неможливо. Напередодні звільнення склалися неприязні стосунки між нею та начальником бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 , який здійснював на неї психологічний тиск. Факти психологічного тиску на колишніх співробітників також підтвердили і свідки в ході судових засідань.

20.01.2022 року відбулося засідання експертно-кваліфікаційної комісії, головою якої був начальник бюро судово-медичної експертизи Новіков М. Ю. , з яким позивачка перебуває у неприязних стосунках, а члени комісії є його підлеглими. За наслідками розгляду було прийняте рішення про невідповідність кваліфікації позивачки судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи. На час написання заяви позивачка перебувала у стані сильного душевного хвилювання, оскільки анулювання кваліфікації судового експерта значило для неї втрату роботи за спеціальністю. Вона відчувала себе в беззахисному стані. Більш того, як було встановлено судовим розглядом, під час написання заяви позивачка хворіла на COVID-19, що додатково впливало на її фізичний, моральний та психологічний стан.

24.01.2022 року позивачка подала заяву, якою повідомила начальника про те, що буде відсутньою на робочому місці 24.01.2022 року у зв`язку з хворобою, що підтверджується копією заяви.

В подальшому в період часу з 24.01.2022 року до 04.02.2022 року ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні згідно листкам непрацездатності. Її звільнення відбулося під час перебування на лікарняному, що підтверджується копією роздруківки з порталу Електронних послуг ПФУ та копією результату аналізу № 25593, відповідно до якого у неї було виявлено позитивний тест молекулярно-генетичного дослідження на короновірусну інфекцію (COVID-19) .

П. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.10.2016 року у справі № 404/3049/15-ц: Суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення апеляційного суду про відмову в задоволенні позову, неправильно застосував п. 1 ст. 36 КЗпП України та помилково вважав, що факт звернення позивача до роботодавця із заявою про анулювання своєї заяви про звільнення свідчить лише про бажання позивача відкликати заяву про звільнення та не доводить наявності психологічного тиску директора підприємства на позивача, не врахував, що анулювання домовленості про припинення договору за угодою сторін свідчить про відсутність у працівника такої згоди на звільнення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/62493965) .

Подача заяви позивачкою про небажання звільнятись, у урахуванням вищевикладених обставин, свідчить про анулювання домовленості про припинення трудового договору за угодою сторін та про відсутність у позивачки згоди на її звільнення. При звільненні позивачки з роботи відповідач допустив порушення вимог трудового законодавства, саме: фактично сторони не досягли угоди про припинення трудового договору, з боку позивачки не було свідомого волевиявлення та згоди на звільнення з роботи, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а тому наказ про звільнення позивачки з роботи є незаконним та підлягає скасуванню.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З огляду на викладені положення рішення суду у частині поновлення на роботі незаконно звільненої ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розрахунок середнього заробітку працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 року № 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 348 від 16.05.1995 року, № 185 від 24.02.1997 року, № 1398 від 30.07.1999 року, № 1266 від 26.09.2001 року, № 1132 від 30.11.2005 року, № 35 від 25.01.2012 року, № 542 від 29.07.2015 року, № 410 від 27.05.2020 року, № 1213 від 09.12.2020 року, № 875 від 18.08.2021 року, № 917 від 01.09.2021 року, № 486 від 26.04.2022 року, № 957 від 08.09.2023) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/100-95-п#Text) .

Відповідно до довідки про доходи № 01-21/71 заробітна плата ОСОБА_1 за повністю відпрацьовані два останні календарні місяці становить: червень 2021 року (20 робочих днів) 15649,75 грн. , грудень 2021 року (22 робочі дні) 21518,31 грн. , тому середньоденна заробітна плата становить (15649,75 + 21518,31) : (20 + 22) = 884,95 грн. .

Станом на 22.09.2023 року строк вимушеного прогулу складає 431 робочих дні (з 25.01.2022 року до 22.09.2023 року включно) , а сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 381413,45 грн. (431 х 884,95) . Вказану суму суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки з відповідача.

Рішенням експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 року було позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_1 кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Вказане рішення мотивовано тим, що під час проведення експертизи, судово-медичний експерт Ярошенко Т. В. склала висновок експерта № 1015/572 від 10.12.2021 року недбало, неохайно, не у повному обсязі, з порушенням структури, з численними грубими порушеннями та ігноруванням вимог КПК України і нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи, а висновок не можна вважати об`єктивним та обґрунтованим.

Так, незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: визначеним законом порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що прийняття комісією оспорюваного рішення очевидно виходить за межі її виключних повноважень, суперечить та не відповідає вимогам ст. 19, п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, ст. 14, ч. 1 ст. 17 Закону України Про судову експертизу , а також закріпленим ст. 3 цього Закону таким принципам судово-експертної діяльності як її законність і незалежність, та закріпленим ст. 4 Закону гарантіям незалежності судового експерта та правильності його висновку.

Відповідно до п. 15 Положення Про експертно-кваліфікаційні комісії установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи , затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 20.07.2018 року № 1361, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 року за № 1191/32643, експертно-кваліфікаційна комісія за результатами атестації приймає рішення простою більшістю голосів присутніх на засіданні її членів. Якщо до складу експертно-кваліфікаційної комісії входить безпосередній керівник працівника Установи, він не бере участь у голосуванні (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1191-18#Text) .

Як вбачається зі змісту рішення експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 року, до складу комісії, що розглядала питання стосовно судово-медичного експерта ОСОБА_1 , увійшов також безпосередній керівник працівника установи Новіков М. Ю. Як зазначено у останньому абзаці рішення, експертно-кваліфікаційна комісія одноголосно прийняла рішення позбавити кваліфікації судового експерта та кваліфікаційного класу судово-медичного експерта Ярошенко Т. В. , отже, і сам ОСОБА_2 взяв участь у голосуванні, чого не мав права робити.

Прийняттю оскаржуваного рішення передувало й допущення експертно-кваліфікаційною комісією очевидних порушень вимог КПК України (ст. ст. 69, 95, 222, 242, 243) , що також підтверджує факт незаконного втручання в проведення судової експертизи, а тому є недопустимим порушенням гарантій ОСОБА_1 як судового експерта, незалежності та правильності наданого нею висновку, які законодавцем прямо закріплено в ст. 4 Закону України Про судову експертизу .

У мотивувальній частині рішення відсутні зазначення нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи, якими керувалася експертно-кваліфікаційна комісія під час прийняття рішення, в той час як відповідно до п. 11 Порядку позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів працівникам установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи від 20.07.2018 року, рішення експертно-кваліфікаційної комісії складається в тому числі з мотивувальної частини із зазначенням: встановлених обставин з посиланням на досліджені експертно-кваліфікаційною комісією документи, матеріали та пояснення судового експерта; мотивів, з яких експертно-кваліфікаційна комісія дійшла висновку щодо прийняття свого рішення; нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи, якими керувалася експертно-кваліфікаційна комісія під час прийняття рішення.

Відповідно до п. 9 Порядку позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів працівникам установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи , затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 20.07.2018 року № 1361, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 року за № 1191/32645, експертно-кваліфікаційна комісія за наслідками розгляду питання щодо позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта, експертно-кваліфікаційна комісія приймає одне з таких рішень: 1) позбавлення кваліфікації судового експерта; 2) позбавлення кваліфікаційного класу судово-медичного експерта; 3) не позбавляти судового експерта кваліфікації судового експерта та/або не позбавляти кваліфікаційного класу судово-медичного експерта. Проте, незважаючи на викладене та порушуючи Порядок, члени комісії ухвалили відразу по суті два рішення відносно ОСОБА_1 , якими позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів Ярошенко Т. В. кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1193-18#Text) .

Як встановлено судом, у разі потреби, ОСОБА_1 мала б можливість надати доповнення з приводу проведеної експертизи, роз`яснити висновок експертизи, що узгоджується з приписам Інструкції та КПК України. Правоохоронними органами не було надано жодних письмових зауважень на якість складеного висновку експерта Ярошенко Т. В. , зокрема, і від старшого слідчого Цирліна М. М. , який виніс постанову на проведення експертизи трупу ОСОБА_6 , чи інших процесуальних осіб, які задіяні в даному слідстві.

Обласний комунальний заклад Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи не є органом державної влади, а його працівники не є такими, що займають посади публічної служби, та не відносяться до суб`єктів владних повноважень. Відповідно даний спір не пов`язаний з виконанням владних управлінських функцій по відношенню до ОСОБА_1 та не стосується проходження судовим експертом публічної служби (постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 року у справі № 1.380.2019.000405, провадження № 857/4343/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82046966) , постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 826/14493/17 (К/9901/28314/18) , провадження № 11-375апп18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74266465) ).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, п. 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_672#Text) .

У зв`язку з наведеним суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 року, яким було позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_1 кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Що стосується судових витрат, то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, провадження № К/9901/27657/20, у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги для встановлення обґрунтованості понесених позивачем витрат не потрібен. У справі, що розглядалася, договором про надання правової допомоги визначений фіксований розмір винагороди адвоката, а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93859342) .

Зазначена правова позиція підтримана також Верховним Судом в постанові від 12.05.2021 року у справі № 235/4969/19, провадження № 61-779св20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96977878) .

Судові витрати складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. , розмір яких зафіксовано у договорі про надання правничої допомоги від 11.02.2022 року, укладеному між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням Веріта Груп . Сплата гонорару підтверджується копією квитанції від 02.06.2023 року.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу є підтвердженим, він відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) , а також критерію розумності.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України) .

Оскільки судом було вирішено 4 позовні вимоги, за одну з яких судовий збір сплачено позивачкою у розмірі 992,40 грн. , а від сплати судового збору за інші позовні вимоги ОСОБА_1 звільнена відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України Про судовий збір , відтак суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 8052,00 грн. (2684 грн. х 3) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправним і скасування рішення експертно-кваліфікаційної комісії, задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи Новікова М. Ю. № 12-ОС від 21.01.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 24.01.2022 року за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Визнати протиправним і скасувати рішення експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 року, яким було позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_1 кваліфікації судового експерта та кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи .

Стягнути з обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи (40020, м. Суми, пр-т Перемоги (колишня назва пр-т Курський) , буд. 111, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 25.01.2022 року до 22.09.2023 року включно в розмірі 381413,45 грн. .

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи (40020, м. Суми, пр-т Перемоги (колишня назва пр-т Курський) , буд. 111, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. .

Стягнути з обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи (40020, м. Суми, пр-т Перемоги (колишня назва пр-т Курський) , буд. 111, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992,40 грн. .

Стягнути з обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи (40020, м. Суми, пр-т Перемоги (колишня назва пр-т Курський) , буд. 111, ) на користь держави судовий збір в розмірі 8052,00 грн. .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційному суду.

Головуючий: І.Г. Бичков