головуючий у суді І інстанції Чередніченко Н.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року представник позивача ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за період із 1 грудня 2021 року по 31 січня 2023 року в загальній сумі 29 617 грн 86 коп., з яких: 29 423 грн 74 коп. - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги (квартира АДРЕСА_1 ); 37 грн 51 коп. - три відсотки річних; 156 грн 62 коп. - інфляційні втрати, а також судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є виконавцем комплексного обслуговування об`єктів та працює в галузі житлово-комунального господарства з надання послуг управління. 3 квітня 2019 року протоколом зборів співвласників ОСББ «Дипломат Хол» № 9/19.03 позивача визначено виконавцем управління будинку АДРЕСА_2 та укладено договір від 10 квітня 2019 року про надання послуг із управління багатоквартирним будинком. 2 січня 2021 року протоколом № 20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 визначено розміри тарифу на послуги з управління будинку (договірна ціна послуги). З 4 січня 2021 року ціна послуги з управління будинку: квартири (житлові приміщення) - 11,71 грн./кв.м, машиномісце (паркомісце підземного паркінгу) 11,71 грн./ 1 кв.м. Позивач вказував, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 та паркомісця № НОМЕР_1 в зазначеному будинку. Зазначав, що відповідач рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку та умов договору не виконує належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, та послуг з управління будинком за період із 1 грудня 2021 року по 31 січня 2023 року в розмірі 29 423,74 грн. Крім того, в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за надані послуги, позивачем на основну суму заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України, нараховано три відсотки річних в сумі 37,51 грн та інфляційні втрати в сумі 156,62 грн. Посилаючись на викладене, позивач був вимушений звернутись до суду та просив стягнути зазначену суму заборгованості із відповідача на користь товариства в примусовому порядку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В серпні 2023 року представник відповідача подав суду письмове клопотання про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року, в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Марушка Н.В. про передачу на розгляд за підсудністю даної цивільної справи було відмовлено. Розгляд справи було відкладено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 19 вересня 2023 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року позов ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» заборгованість за період із 1 грудня 2021 року по 31 січня 2023 року в загальній сумі 29 617 грн 86 коп., з яких: 29 423 грн 74 коп. - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги (квартира АДРЕСА_3 , машиномісце № НОМЕР_1 ); 37 грн 51 коп. - три відсотки річних; 156 грн 62 коп. - інфляційні втрати.

Стягнено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» судовий збір в сумі 2 684 грн, а також витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Марушко Н.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ні позовна заява з додатками, ні ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі на зареєстровану адресу проживання відповідача не надходили. Звертає увагу, що згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/003463314 від 4 травня 2023 року, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , що є територіальною юрисдикцією Галицького районного суду міста Львова.

Вказує, що всупереч вимогами процесуального закону, судом першої інстанції не було встановлено інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, що в подальшому позбавило останнього можливості одержати позовну заяву, інші процесуальні документи та надати суду свої обґрунтовані заперечення.

Зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 5 березня 2022 року №206 стягнув з відповідача три відсотки рівних та інфляційні втрати.

Також вказує, що стягнення судом витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн є жодним чином не співмірним з складністю справи та ціною позову, яка склала 29 617 грн 86 коп.

21 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача - адвоката Верхогляд М.Л., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що відповідач був обізнаний про розгляд справи, однак не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

Зазначає, що нарахування 3 % річних та інфляційних втрат були здійснені за період 1 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 5 березня 2022 року № 206.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлено, що 10 квітня 2019 року між ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю», як управителем, та ОСББ «Дипломат Хол» було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» є виконавцем комплексного обслуговування об`єктів та працює в галузі житлово-комунального господарства з наданням послуг управління та додаткових послуг для населення.

3 квітня 2019 року Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Дипломат Хол» № 9/19.03 позивача визначено виконавцем додаткових послуг в будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до умов договору, укладеного з ОСББ, позивач зобов`язався надати співвласникам послуги в багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язались оплачувати виконавцю додаткові послуги відповідно до вимог законодавства та умов Договору.

2 січня 2021 року протоколом № 20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 визначено розміри тарифу на послуги з управління будинку (договірна ціна послуги).

З 4 січня 2021 року ціна послуги з управління будинку: квартири (житлові приміщення) - 11,71 грн./кв.м, машиномісце (паркомісце підземного паркінгу) 11,71 грн./ 1 кв.м.

Власником квартири АДРЕСА_3 та паркомісця АДРЕСА_5 , - є відповідач у справі.

Судом встановлено, і це підтверджується розрахунком заборгованості, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем з оплати житлово-комунальних послуг, та послуг з управління будинком за період із 1 грудня 2021 року по 31 січня 2023 року в розмірі 29 423,74 грн.

Доказів на спростування наявності заборгованості та її розміру, стороною відповідача до суду першої інстанції надано не було.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, є обов`язком споживача таких послуг, згідно пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно статті 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, власник житлового приміщення несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач забезпечує надання послуг, зокрема з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, з холодного водопостачання та водовідведення, з гарячого водопостачання та водовідведення, з опалення, відповідно до чинного законодавства за тарифами, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Також ТОВ «Поряд.ок. управління та експлуатація нерухомості» надає

ОСОБА_1 додаткові послуги (утримання машиномісць (паркінгу)).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2021 року по 31 січня 2023 року за квартиру АДРЕСА_6 та машиномісця № НОМЕР_1 за цією ж адресою, наявна заборгованість в сумі 29 617,86 грн, на яку позивачем у порядку частини другої статті 625 ЦК України нараховано інфляційне збільшення та 3 % річних у сумі 156,62 грн та

37,51 грн, відповідно.

Київський апеляційний суд зазначає про відповідність вказаних нарахувань тарифам установленим Київською міською державною адміністрацією та рішенням загальних зборів членів ОСББ «Дипломат Хол».

Установивши, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 та машиномісця № НОМЕР_1 за цією ж адресою, яка отримала надані ДП «Поряд.ок. управління та експлуатація нерухомості» послуги з утримання будинку і прибудинкової території та інші додаткові послуги, однак ухиляється від оплати наданих послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні та інші додаткові послуги, з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат, в сумі 29 617,86 грн.

Апеляційна скарга відповідача не містить обґрунтованих доводів щодо заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги, а містить заперечення відповідача щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції положень постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», оскільки як вбачається із розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, який міститься в матеріалах справи, нарахування позивачем здійснювалось за період з 1 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року, тобто до дати набрання чинності Постанови КМУ від 5 березня 2022 року № 206.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача та не направлення судом першої інстанції копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідач була повідомлена про розгляд справи у Голосіївському районному суді міста Києва, що не заперечується представником відповідача та підтверджується клопотанням представника відповідача про передачу справи на розгляд іншому суду (а.с.50).

Так, із вказаного клопотання вбачається, що воно було направлене до суду 14 серпня 2023 року, а рішення ухвалене судом 19 вересня 2023 року. Тобто, у відповідача був місяць часу для направлення до суду своїх заперечень чи клопотань.

Також, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було направлено на адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви (а.с. 45-47), однак лист суду повернувся із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Матеріали справи не містять клопотань відповідача про направлення їй копії ухвали чи копії позовної заяви.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Тож, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20.

З наведеного можна зробити висновок, що відповідач відповідно до процесуального закону вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом першої інстанції та не була позбавлена можливості подати свої заперечення чи клопотання.

Доводи апеляційної скарги щодо не підсудності справи Голосіївському районному суду міста Києва також є безпідставними, оскільки матеріалами справи встановлено, що представник відповідача звертався до суду першої інстанції із клопотання про передачу справи до іншого суду за підсудністю і ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року в задоволенні клопотання про передачу на розгляд за підсудністю даної цивільної справи було відмовлено. Зазначена ухвала стороною відповідача оскаржена не була.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що стягнення судом витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн є жодним чином не співмірним з складністю справи та ціною позову, яка склала 29 617 грн 86 коп.

Матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду першої інстанції із позовом, стороною позивача також було подано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого витрати на правничу допомогу складають 22 500 грн (а.с. 34). Також стороною відповідача було надано в якості доказів: договір № 010623 про надання правової допомоги від 1 червня 2023 року; акт № 3/06 прийому-передачі послуг за договором № 01062023 про надання професійної правничої допомоги від 1 червня 2023 року; платіжну інструкцію № 2617 від 13 червня 2023 року на суму 10 000 грн (а.с. 30-37).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про стягнення судових витрат має бути відповідна про це заява сторони, зроблена або подана до судових дебатів у справі.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Є усталеною судова практика Верховного Суду, який притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14 грудня 2021 року, №905/716/20 від 8 квітня 2021 року, № 916/2087/18 від 31 березня 2021 року, №922/3812/19 від 10 грудня 2020 року зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до актуальної правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19, від 7 липня 2021 року в справі №308/11679/17 (провадження № 61-2463св20) витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, позовна заява товариства містить відомості про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 22 500 грн.

Також, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача було надано докази понесення таких витрат, а саме: договір № 010623 про надання правової допомоги від 1 червня 2023 року; акт № 3/06 прийому-передачі послуг за договором № 01062023 про надання професійної правничої допомоги від 1 червня 2023 року; платіжну інструкцію № 2617 від 13 червня 2023 року на суму 10 000 грн (а.с. 30-37).

Таким чином, представником позивача були надані документи, які підвереджують понесені витрати на правову допомогу у повній відповідності до вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України та ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 1 червня 2023 року, а саме п. 3.2. розмір гонорару адвоката за послуги, пов`язані із розглядом справи в суді, складає від 10 до 20 відсотків від ціни позову. Ставка гонорару адвоката за 1 годину роботи складає 2 500 грн. Фіксований розмір, ставка гонорару адвоката за послуги, пов`язані із розглядом справи, а також порядок оплати гонорару визначається сторонами в окремих додаткових угодах, що є невід`ємною складовою цього договору.

За умовами акта прийому-передачі послуг за договором № 01062023 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 1 червня 2023 року, сторони погодили, що вартість професійної правової допомоги наступна:

- проведення зустрічі з Клієнтом, ознайомлення з заданими Клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до ТОВ «ПОРЯД.ОК. УН» (в тому числі транспортні витрати), витрати на телекомунікаційний зв`язок, тощо - 1 година - 2 500 грн;

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками (у кількості 2 прим для суду та відповідача), відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» позовної заяви до суду у 2 прим (в т.ч. оформлення конверту), копіювання та/або друк копій документів формату A4 (у тому числі двосторонній друк) необхідних документів для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката (в тому числі за характер складності справи) - 3 години - 7 500 грн.

Загалом професійної (правничої) допомоги у справі №752/13100/23 надано на суму 10 000 грн, що також підтверджується платіжною інструкцією.

Так, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 в постанові від 3 жовтня 2019 року, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки також містяться в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20 в постанові від 17 травня 2021 року, у справі № 910/7586/19 в постанові від 25 травня 2021 року, у справі № 910/16803/19 у постанові від 19 липня 2021 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, колегія суддів вважає, не обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо помилкового рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу розмірі 10 000 грн, оскільки витрати належним чином підтверджені, рішення суду ухвалене на користь позивача, а відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення таких витрат.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Аргументи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, оскільки доказів на спростування встановлених обставин заявником не надано.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року - без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба