Справа №760/5221/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС», відповідач) у якому просила суд стягнути із відповідача на її користь 257 900,42 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача; 9 446,00 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із тимчасовою непрацездатністю позивача; 13 367,32 грн. - страхового відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 84 214,12 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04 липня 2020 року, близько 00 годин 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі рішення суду, керував автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Соборна, що в селі Петропавлівська Борщагівка Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області, зі сторони вулиці Шевченка у напрямку міста Київ.

Вказує, що рухаючись у вказаному напрямку (в крайній правій смузі руху) з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху 50 км/год, поблизу будівлі №5А, що по вулиці Соборна, водій ОСОБА_2 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, належним чином не відреагував на її зміну, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився, щоб дати йому дорогу, в результаті чого виїхав на вказаний пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину вулиці Соборна по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми з гемморагічним забоєм головного мозку, уламкового перелому тіла нижньої щелепи, перелому клубової кістки праворуч, а також забійних ран голови та саден м`яких тканин кінцівок, що в своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №240/Е від 08.10.2020 відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

З урахуванням викладеного вище, просила суд позов задовольнити.

09.05.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва 04.07.2022 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.11.2022 представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував.

11.11.2022 представником відповідача були подані клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та клопотання про зупинення провадження у справі.

11.07.2023 представником позивача було подано до суду відповідь на відзив.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження, то сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи та подане клопотання про зупинення провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0002774 від 04.07.2020 (справа № 369/6096/21).

У даному кримінальному провадженні було встановлено, що 04 липня 2020 року, близько 00 годин 00 хвилин (більш точного часу не встановлено), водій ОСОБА_2 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі рішення суду, керував автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Соборна, що в селі Петропавлівська Борщагівка Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області, зі сторони вулиці Шевченка у напрямку міста Київ.

Рухаючись у вказаному напрямку (в крайній правій смузі руху) з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху 50 км/год, поблизу будівлі №5А, що по вулиці Соборна, водій ОСОБА_2 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, належним чином не відреагував на її зміну, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився, щоб дати йому дорогу, в результаті чого виїхав на вказаний пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину вулиці Соборна по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми з гемморагічним забоєм головного мозку, уламкового перелому тіла нижньої щелепи, перелому клубової кістки праворуч, а також забійних ран голови та саден м`яких тканин кінцівок, що в своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №240/Е від 08.10.2020 відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

На підставі даного факту, Бачанським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області № 0002774 від 04.07.2020.

Дані обставини підтверджуються копією витягу із ЄРДР № 0002774 від 04.07.2020, копією протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 08.07.2020 у рамках кримінального провадження № 0002774 від 04.07.2020 у якому останній визнав факт наїзду на ОСОБА_1 ; копією висновку експерта Київського НДЕКЦ від 14.04.2021 № СЕ-19/111-21/16501-ІТ; Обвинувальним актом у кримінальному проваджені № 0002774 від 04.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 22-39).

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/466280 (а.с. 64).

Дана обставина сторонами у справі не заперечувалася.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі представник відповідача посилався на ту обставину, що до набрання законної сили судовим рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області за наслідками розгляду кримінального провадження №0002774 від 04.07.2020 (справа № 369/6096/21), не можливо розглядати дану справу, оскільки для розгляду даної справи необхідно встановити факт вини ОСОБА_2 у ДТП, яка можде бути встановлена виключно у рамках кримінальному проваджені № 0002774 від 04.07.2020.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що встановлення факту вини ОСОБА_2 у ДТП, яка трапилася 04.07.2020, не має преюдиційного значення для розгляду даної справи, оскільки шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки здоров`ю потерпілого завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

З урахуванням викладеного вище, у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 251 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 29.11.2023.

Суддя: О.М. Букіна