ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2623/22

Провадження № 22-ц/4820/1799/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представника позивача Гнідко С.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2023 року (суддя Вдовичинський А.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхової виплати на відшкодування шкоди завданої каліцтвом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 26.07.2021 близько 15 год 10 хв. на 211 км +145 м автодороги «Київ-Одеса» водій автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , рухаючись в лівій смузі руху в напрямку м. Київ, проявив неуважність та небезпечність під час керування вищевказаним транспортним засобом і допустив зіткнення із автомобілем «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку у правій смузі руху в напрямку м. Києва, після чого відбулось перекидання керованого ним автомобіля та наїзд на нерухому перешкоду - напівпричіп «Samro», державний номерний знак НОМЕР_3 , що був закріплений сідловим тягачем «Volvo FH 13.480», державний номерний знак НОМЕР_4 , який знаходився на правому узбіччі дороги.

Внаслідок ДТП пасажирка заднього пасажирського сидіння автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_5 , неповнолітня ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови - забою головного мозку важкого ступеня, субарахноїдального крововиливу, забою стовбура головного мозку, гіпоксичне ураження, кома II ступеня; травма органів грудної клітки - двобічного гемопневмотораксу, перелом II ребра справа, забою органів грудної клітки: гематоми поперекової ділянки, садна грудної клітки зліва та обох ніг, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіювання.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_5 , була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС» згідно страхового полісу №AP/9328436. Розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди, життю та здоров?ю потерпілого становить 260 000 грн.

Внаслідок отриманих травм позивачка була госпіталізована до КНП «Уманська центральна районна лікарня», 27.07.2021 в супроводі реанімаційної бригади була переведена на лікування в ВІТ НДСЛ «Охматдит», де вона проходила лікування в відділі інтенсивної терапії та відділенні дитячої неврології в період з 27.07.2021 по 16.09.2021, в період з 09.11.2021 по 22.11.2021 та в період з 09.12.2021 по 30.12.2021.

Розмір шкоди завданої позивачу у зв`язку з її лікуванням становить 178 706,84 грн, що підтверджується доказами.

01.03.2022 відповідно до медичного висновку №21 ОСОБА_2 була визнана дитиною інвалідом, а тому розмір шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності становить 108 000 грн (6 000 * 18), враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у розмірі 6000 грн станом на час настання страхового випадку.

Таким чином, розмір виплати за шкоду заподіяну здоров?ю позивачу (178 706, 84 + 108 000, 00) складає 286 706, 84 грн., а тому страхова виплата на відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу буде складати 14 335, 34 грн. (286 706, 84 ? 5%). Враховуючи те, що загальна сума шкоди завданої здоров?ю позивача складає 301 042, 18 грн. (178 706, 84 + 108 000, 00 + 14 335, 34), а цивільно-правова відповідальність відповідача згідно полісу №AP/9328436 обмежена страховою сумою у розмірі 260 000 грн, позивачу за рахунок страхової виплати підлягає відшкодуванню шкода завдана каліцтвом та іншим ушкодженням здоров?я в даній дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 260 000 грн.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі її законного представника ОСОБА_1 260000,00 грн страхового відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю як потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 14 050,00 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави 2600 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова група «ТАС» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову повністю. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зазначає, що в порушення норм чинного законодавства, позивач не звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, а отже з боку відповідача відсутній факт порушення прав, свобод та інтересів позивача. Скаржник погоджується з відшкодуванням витрат на лікування у розмірі 112074,04 грн, які є обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом, однак після звернення до страховика у передбаченому законодавством порядку.

Вказує, що законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить в даному випадку 11003,70 грн, однак лише після звернення до АТ «СГ «ТАС» (приватне) в передбаченому законодавством порядку.

Зазначає, що стороною позивача не надано доказів на понесення витрат на правничу допомогу, так не надано видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів адвокату. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил підсудності. Так, посилаючись на норми ч. 3 ст. 28 ЦПК України, суд не взяв до уваги, що при укладенні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС» (приватне) взяло на себе зобов`язання здійснити страхову виплату на користь потерпілої особи, а не відшкодувати шкоду, заподіяну ДТП, а отже ч. 3, ст. 28 ЦПК України не може бути застосована, оскільки у АТ «СГ «ТАС» (приватне) не є завдавачем шкоди, а виконує виключно договірне зобов`язання перед страхувальником. Вказує, що судом першої інстанції безпідставно, з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розглянуто позовну заяву позивача не оплачену судовим збором, адже предметом позову у даній справі є не відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, а стягнення страхового відшкодування.

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , через адвоката Гнідка С.І. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідач безпідставно не визнає частину медичних препаратів та лікарських засобів, які придбавались за призначенням лікувального закладу, що підтверджується довідкою НДСЛ «Охматдит» №1544/02.1-10/22 від 29.08.2022. А саме, за період лікування згідно призначень лікувального закладу та наданих суду витратних документів позивачем було понесено витрат на загальну суму 144357, 02 грн, а не 112 074, 04 грн як обраховано відповідачем.

Вказує, що мінімальний розмір відшкодування шкоди в зв`язку з визнанням позивачкою дитиною - інвалідом, складає 108 000 грн, в сумі розмір страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю позивачці складає 252 357,02 грн. (144357,02 + 108 000, 00). Зазначає, що врахувавши розмір страхового відшкодування та моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідачем та ліміт відповідальності відповідача (260 000 грн), судом першої інстанції цілком законно та обгрунтовано було стягнуто з відповідача на відшкодування заподіяної позивачці шкоди 260 000 грн.

Зазначає, що доводи відповідача щодо відмови в задоволенні позову через не подання позивачем заяви про страхове відшкодування не підлягають задоволенню, адже попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Не погоджується позивач з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції територіальної підсудності, вважає їх надуманими та такими, що не заслуговують на увагу. Також вказує, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача витрати на правничу допомогу позивача, які підтверджені належними доказами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 18).

Згідно з вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.12.2022 у справі №705/4335/21 встановлено, що ОСОБА_3 26 липня 2021 року близько 15 години 10 хвилин, керуючи автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись на 211 км автодороги «Київ-Одеса» в лівій смузі руху в напрямку м. Київ, на території Уманського району Черкаської області в світлу пору доби, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 2.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, перебуваючи у стані стомлення, проявив неуважність та небезпечність під час керуванням вищевказаним транспортним засобом, заснув за кермом та втратив візуальний контроль за напрямком руху керованого ним автомобіля, внаслідок чого створив загрозу безпеці дорожнього руху та в порушення п. 10.1 ПДР, згідно з якими перед початком руху, перестроюванням, та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та п. 10.3 ПДР згідно з якими у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, в результаті чого на 211 км + 145 м автодороги сполученням «Київ-Одеса» на території Уманського району Черкаської області, виїхав на праву смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Opel Combo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному з ним напрямку у правій смузі руху в напрямку м. Київ, після чого відбулося перекидання керованого ним автомобіля та наїзд на нерухому перешкоду у вигляді напівпричепа «Samro» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що був закріплений за сідловим тягачем «Volvo FH13.480» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходився на правому узбіччі дороги.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди: пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з висновком судово-медичної експертизи від 01.09.2021 № 05-7-01/440 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови - забою головного мозку важкого ступеня, субарахноїдального крововиливу, забою стовбура головного мозку, гіпоксичне ураження, кома ІІ; травму органів грудної клітки - двобічного гемопневмотораксу, перелом ІІ ребра справа, забою органів грудної клітки; гематоми поперекової ділянки, садна грудної клітки зліва та обох ніг. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, цілком можливо при дорожньо-транспортній пригоді, та відносяться: забій головного мозку важкого ступеня, субарахноїдальний крововилив, забій стовбура головного мозку, гіпоксичне ураження, кома ІІ; травма органів грудної клітки - двобічний гемопневмоторакс, перелом ІІ ребра справа, забій органів грудної клітки до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; гематоми поперекової ділянки, садна грудної клітки зліва та обох ніг до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.12.2022 визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Внаслідок отриманих при ДТП травм неповнолітня ОСОБА_2 26.07.2021 була госпіталізована до КНП «Уманська центральна районна лікарня».

27.07.2021 ОСОБА_2 переведена на лікування в ВІТ НДСЛ «Охматдит», де проходила лікування у відділі інтенсивної терапії та відділенні дитячої неврології в період з 27.07.2021 по 16.09.2021, в період з 09.11.2021 по 22.11.2021 та в період 09.12.2021 по 30.12.2021 (а.с.19-23).

01.03.2022 відповідно до медичного висновку №21, виданого КП «БЦРЛ Слобідсько-Кульчієвецької СР Кам?янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_2 визнана дитиною інвалідом (а.с.27).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_5 , застрахована Приватним акціонерним товариством «СГ «ТАС». Поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів №АР9328436 (а.с. 11).

Відповідно до копії полісу №АР9328436 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров?ю встановлено в розмірі 260 000 грн (а.с.222).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з існування підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь потерпілої страхового відшкодування у розмірі 260000 грн, в межах ліміту страхування та в межах заявлених позивачем позовних вимог, з врахуванням того, що сума відшкодування складається з витрат, понесених позивачем на лікування, в сумі 144357,02 грн, з витрат, пов`язаних зі стійкою втратою працездатності, в сумі 108000 грн та 12617,85 грн моральної шкоди, що в загальному розмірі становить 264974,87 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (документ 1961-IV, від 01.07.2004 року) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Стаття 26 зазначеного Закону передбачає відповідальність за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим. Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 26.1 вказаного закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно зі ст..8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що датою настання страхового випадку є 26.07.2021, тому розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, є сума 108 000,00 грн (6000х18=108 000).

Крім того, визначаючи розмір страхового відшкодування у вигляді витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_2 від ДТП, в сумі 144 357,02 грн, суд першої обґрунтовано врахував перелік та вартість лікарських засобів/їх аналогів, відповідно до листків лікарських призначень, довідки НДСЛ «Охматдит» від 29.08.2022 та квитанцій, наданих позивачем (а.с. 29-62, 153, 181-213).

В свою чергу, відповідачем не наведено обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру відшкодування витрат на лікування, та в суді першої інстанції не заявлялось клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи для визначення розміру коштів, витрачених на придбання ліків призначених під час проходження лікування позивачем.

Крім того, з врахуванням положень ст. 26.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом першої інстанції визначено розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь потерпілої, - 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 12 617,85 грн.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла не зверталась з заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, оскільки відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суд, викладеного у постанові від 11 грудня 2019 року у справі 465/4287/15, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ПрАТ «СГ «ТАС» взяло на себе зобов`язання здійснити страхову виплату на користь потерпілої особи, а не відшкодувати шкоду, заподіяну ДТП, а тому положення ч. 3 ст. 28 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не можуть бути застосовані, і ПрАТ «СГ «ТАС» не є завдавачем шкоди, а виконує виключно договірне зобов`язання перед страхувальником, є безпідставними, оскільки відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. А тому, відсутні підстави стверджувати про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу саме в сумі 14050 грн є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до суду подано копію договору про надання правової допомоги від 04.11.2021, додатку №1 до цього договору щодо вартості послуг, ордер серії ВХ №1028848 від 08.06.2022, акту виконаних робіт від 08.06.2022, копію квитанції від 16.01.2023 про оплату послуг адвоката у сумі 14050 грн (а.с. 63-67, 230).

Оплативши надані за договором послуги, законний представник неповнолітньої фактично погодилась, що ці послуги надані і виконані в повному обсязі.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підставі частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що стороною позивача надано суду визначені ЦПК України документи щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості у розмірі 14050 грн, а тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу на відповідача, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновком суду. Такі доводи фактично зводяться до викладення обставин справи із тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у розмірі 8577,50 грн та долучив до відзиву копії додатку №2 до договору про надання правової допомоги від 15.09.2023, акту надання послуг від 21.09.2023, копію квитанції б/н від 21.09.2023 про оплату послуг адвоката у сумі 8577,50 грн. (а.с. 37-39 т. 2).

З урахуванням зазначених вище положень норм процесуального права та наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 8577,50 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених на стадії апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 8577 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай