Провадження № 2/686/5031/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

28 листопада 2023 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді-Чевилюк З.А.

при секретарі-Порохончук І.Д.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 8000 доларів США, а також відсотків у розмірі 7390, 68 доларів США, 3% річних у розмірі 337,75 доларів США, всього 15 728 доларів США з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

04.05.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір позики №005, за яким передано позичальникові позику в сумі 8000 доларів США під 30 % річних на строк до 04 травня 2019 року, що підтверджується розпискою.

Сторонами було змінено строки повернення позики: відповідно до Додаткової угоди №1 від21.05.2019 року -до 04 травня 2020 року, відповідно до Додаткової угоди №2 від 21.05.2020 року- до01.06.2021 року.

22.05.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 оформлено Договір поруки №001 для забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики №005 від 04.05.2018 року.

Нездійснення погашення заборгованості за досягнутою письмово домовленістю зумовило звернення позивача до суду з метою вирішення справи в порядку визначеному законом.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала та наполягала на його задоволені. Відповідачі до суду не з`явилися, повідомлені про час та дату судового засідання в установленому порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду не надходили від відповідачів. При відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Наслідки заочного розгляду роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.)

Відповідно до ст.543 ЦКУ У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

За ст.553 ЦКУ За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Судом встановлено договірні відносини між позивачем та ОСОБА_3 щодо позики 8000 доларів США, відповідно до Договору позики №005 від 04.05.2018 року, додатків до нього та розписки. Відповідач ОСОБА_3 зобов`язався повернути позичені кошти до 01.06.2021 року.

Так 04.05.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір позики №005, за яким передано позичальникові позику в сумі 8000 доларів США під 30 % річних на строк до 04 травня 2019 року, що підтверджується розпискою.

Сторонами було змінено строки повернення позики: відповідно до Додаткової угоди №1 від21.05.2019 року -до 04 травня 2020 року, відповідно до Додаткової угоди №2 від 21.05.2020 року- до01.06.2021 року.

22.05.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 оформлено Договір поруки №001 для забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики №005 від 04.05.2018 року.

Зобов`язання у строк не виконано. Заходи досудового врегулювання спору не мали позитивного результату.

За період користування позикою позивачем нараховано відсотки за період з 05.05.2018 року по 01.06.2021 року у розмірі 7396,68 доларів США за формулою, відповідно договору:

Сума відсотків = С х ВРхД:365:100, де С-сума заборгованості(8000 доларів США), ВР-відсоток річних, зазначений в договорі(30 відсотків річних), Д-кількість днів у період користування(1124 днів).

Також, позивачем в порядку ст.625 ЦКУ нараховано 3% річних від суми боргу у розмірі 337,75 доларів США за період з 02.06.2021 року по 23.02.2022 року, відповідно до формули:

Сума 3%=С х 3 х Д:365:100, де С-сума заборгованості(15390,68 доларів США), Д-кількість днів прострочення(267 днів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову та можливість його задоволення, враховуючи доведеність зібраними по справі доказами.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 19, 42,43,48, 51, 81, 82,141, 263, 354 ЦПК , ст. ст.15,16,192, 526,533,543, 1046,1047,1049 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму боргу за договором позики №005 від 04.05.2018 року та додатковими угодами №1 від 21.05.2019 року та №2 від 21.05.2020 року у розмірі 8000 доларів США, а також відсотки у розмірі 7390, 68 доларів США, 3% річних у розмірі 337,75 доларів США, всього 15 728 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , НОМЕР_4 )на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судового збору 5751,67 грн., з кожного по 2875,84 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги. Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідачів поданою до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, поданою протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 8 грудня 2023 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк