ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Суми

Справа №585/3794/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/1498/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року у складі судді Євлах О.О., ухваленого в м. Ромни Сумської області

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду за допомогою засобів поштового зв`язку з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06 листопада 2012 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Внаслідок неналежного виконання позичальницею своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 05 вересня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 14 253 грн 13 коп., яка складається із: 545 грн 90 коп. - заборгованість за кредитом, 9752 грн 32 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 654 грн 91 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року, з урахуванням ухвали суду від 30 листопада 2016 року про виправлення описки, позов ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» 14 253 грн 13 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 06 листопада 2012 року, яка виникла станом на 05 вересня 2016 року, 1378 грн 00 коп. судового збору та 420 грн 00 коп. витрат за публікацію оголошення в газеті.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач не надав суду докази на підтвердження факту укладення договору, а також, що відповідна карта передбачена умовами заяви, була видана відповідачці, тип та строк дії картки, докази зарахування кредитних коштів на картку, докази відкриття на ім`я відповідачки рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, з якого можливо встановити, який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником та розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідачки.

Крім того, позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальницею пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, що в сукупності із заявою, свідчило б про укладення у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. Водночас заява або інші докази не містять інформацію про оформлення кредитної карти, із зазначенням строку її дії, кредитного ліміту, розміру відсотків та комісій за її користування.

Зазначає, що Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 листопада 2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів на користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`зань.

Крім того, звертає увагу суду на те, що в тексті рішення в якості позивача зазначено ПАТ «ПРИВАТБАНК», в той час як матеріали справи не містять доказів уступки боргу між банками.

Від АТ «АКЦЕНТ-БАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; справу розглядати без участі їх представника. Зазначає, що відповідачка в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. З розрахунку заборгованості вбачається, що боржниця користувалася кредитом, значить ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором Оферти. Наявна заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються з Анкети-заяви, Тарифів та Умов і Правил. Позичальниця отримала кредитну картку та скористалася кредитними коштами, тобто вона фактично погодилася з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України - фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією), а повинна сплачувати проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2012 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, розмір процентної ставки вказана заява не містить (а.с. 6).

На підтвердження своїх вимог банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які відповідачкою не підписані (а.с. 7; 8-10).

Відповідно до розрахунку банку заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 05 вересня 2016 року становить 14 253 грн 13 коп., з яких: 545 грн 90 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9752 грн 32 коп. - заборгованість за процентами, в т.ч.: 38 грн 97 коп. - заборгованість по процентам на поточну заборгованість, 9713 грн 35 коп. - заборгованість по процентам на прострочену заборгованість, 2800 грн 00 коп. - нарахована комісія, 14 253 грн 13 коп. - заборгованість по судовим штрафам (а.с. 4-5).

ОСОБА_2 24 листопада 2012 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 » (а.с. 58).

07 липня 2018 року Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» змінило найменування на Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Доказів сплати заборгованості за кредитним договором на час розгляду справи суду не надано, тому заборгованість слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк при зверненні до суду з даним позовом в підтвердження своїх вимог посилається, зокрема, на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як частину укладеного між сторонами кредитного договору.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи банку кредитка «Універсальна», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки та нею не визнаються, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 листопада 2012 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Враховуючи вище зазначене, у задоволенні вимог АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та неустойки (пені та штрафів) слід відмовити.

Також з матеріалів справи вбачається, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06 листопада 2012 року у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також з врахуванням приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 545 грн 90 коп.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та стягнення з ОСОБА_1 545 грн 90 коп. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 06 листопада 2012 року.

З приводу доводів апеляційної скарги, що в тексті рішення в якості позивача зазначено ПАТ «ПРИВАТБАНК», колегія суддів зауважує, що ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2016 року виправлено описку в тексті рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року, вказавши правильне найменування позивача як ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 52 грн 78 коп. та 16 грн 09 коп. - за публікацію оголошення в засобах масової інформації. А з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1987 грн 83 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 545 гривень 90 копійок заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 листопада 2012 року.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 52 гривні 78 копійок та 16 гривень 09 копійок - за публікацію оголошення в засобах масової інформації.

Стягнути з Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1987 гривень 83 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов