Справа № 152/1403/23
УХВАЛА

30 жовтня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/1403/23

Провадження №2/152/400/23

Суддя Шаргородського

районного суду

Вінницької області Славінська Н.Л.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шмат Руслан Петрович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

05.10.2023 року адвокат Шмат Р.П. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, у якому просить відкрити провадження у справі без сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»; стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 32800 грн.

Ухвалою судді від 06.10.2023 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шмат Р.П., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, оскільки вона була подана з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, зокрема, відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, у порушення вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві не було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача за його наявності або номер і серію паспорта відповідача, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, що позбавляє суд можливості ідентифікувати особу відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з положеннями ч.ч.9, 10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Так, на виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 06.10.2023 року судом було здійснено запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача до Єдиного державного демографічного реєстру та не встановлено відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , оскільки суду не відомі, а в позові не зазначені ні реєстраційний номер облікової картки платника податків, ні номер і серія паспорта, тому особу за тими параметрами, що вказані в позовній заяві, зокрема, за вказаними прізвищем, іменем, по батькові та датою народження, у ЄДДР не знайдено (а.с.16).

Не зазначення позивачем у позовній заяві реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта відповідача унеможливлює вирішення судом питання про підсудність цивільної справи саме Шаргородському районному суду та відкриття провадження у справі, оскільки ч.1 ст.378 ЦПК України встановлено, що підлягає скасуванню судове рішення, яке прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Крім того, в порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, представником позивача у позові не було зазначено обґрунтований розрахунок сум, що стягуються з відповідача.

Також, в порушення вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позові не було зазначено змісту позовних вимог, тобто спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Так, позивач зазначив предметом позову стягнення боргу за договором позики, натомість не зазначив відомостей про укладений договір чи договори, спосіб укладення договору, дату укладення, дату повернення позики, тоді як у резолютивній частині позову позивач просить стягнути «борг».

До того ж, в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позов ОСОБА_1 не містив викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та не містив зазначення доказів, що підтверджують ці обставини.

Так, у позові представник позивача зазначив, що відповідач з 14.10.2022 року по 24.12.2022 року «позичила» грошові кошти у позивача в сумі 32800 грн., які повинна була повернути до 31.12.2022 року.

Разом з тим, на підтвердження вказаних обставин не зазначив доказів укладення договору (договорів) позики, чи інших доказів позики з зазначенням суми позики, дати її отримання та дати повернення.

Також, частиною 4 ст.177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 ст.175 ЦПК України встановлено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

При перевірці позовної заяви та доданих до неї документів з метою вирішення питання про відкриття провадження, встановлено, що до позовної заяви не було додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно із статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина 2 статті 3 цього Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня становить 2684 гривні.

Судом було роз`яснено позивачеві, що оскільки у позовній заяві зазначена ціна позову 32800 грн., то ним має бути сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», тобто за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заяв про відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору чи про звільнення від його оплати позивач до позову не додавав.

Крім того, суд роз`яснив позивачеві, що зазначення представником позивача у п.1 резолютивної частини позову вимоги, дослівно, «відкрити провадження у справі без сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України» «Про судовий збір», є безпідставним.

Так, п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Представник позивача зазначає, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Разом з тим, позивачем та його представником не було зазначено та не було додано до позову доказів того, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Так, судом роз`яснено позивачеві, що ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час*.

__________

* Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.19 ст.6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються, в тому числі, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Процедура надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та категорії таких осіб передбачена «Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», який затверджений постановою КМУ №413 від 20.08.2024 року (в редакції станом на 24.08.2023 року).

Пунктом 5 вказаного Порядку встановлено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі комісії), стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.

Пунктом 9 вказаного Порядку встановлено, що посвідчення учасника бойових дій і відповідний нагрудний знак видаються: особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Офісом Генерального прокурора, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС; особам, зазначеним в абзацах четвертому та шостому пункту 2 цього Порядку, Мінветеранів.

Разом з тим, позивачем не було надано ні відповідного Рішення комісії про присвоєння статусу учасника бойових дій, ні відповідного посвідчення учасника бойових дій.

Суд звернув увагу позивача, що надана копія довідки командира військової частини від 07.06.2023 року за №2920 беззаперечно свідчить про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації (а.с.7), але є лише однією з підстав для надання позивачу статусу учасника бойових дій, та не свідчить про наявність у нього такого статусу, а також не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Для усунення наведених вище порушень ЦПК України судом був установлений строк, що не може перевищувати шести днів з дня отримання ухвали суду від 06.10.2023 року і роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала судді від 06.10.2023 року направлена позивачеві на вказану у позовній заяві адресу для поштової кореспонденції: АДРЕСА_1 ; представнику позивача адвокату Шмату Р.П., через якого подано позов, на вказану у ордері адресу: АДРЕСА_2 ; на адресу електронної пошти, яка вказана у позові для надіслання поштової кореспонденції.

Так, копія ухвали суду від 06.10.2023 року, надіслана на адресу електронної пошти, вказаної в позові, отримана 06.10.2023 року о 15:53:56, що вбачається із довідки про доставку електронного листа (а.с.22).

Копія ухвали суду від 06.10.2023 року, яка була надіслана судом представнику позивача на вказану в ордері адресу, останнім отримана 18.10.2023 року, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням (а.с.23).

Копія ухвали суду від 06.10.2023 року, яка надсилалася судом на вказану у позові адресу абонентської скриньки не вручена позивачеві та повертається до суду (а.с.24).

Якщо учасник справи надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у позовній заяві, заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Вказаний висновок релевантний з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 06.03.2023 року в праві №753/19393/20 (провадження №61-6136св22).

Оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження неможливості його доступу до своєї офіційної електронної адреси, то суд вважає, що копія ухвали суду від 06.10.2023 року отримана ним 06.10.2023 року о 15:53:56 (а.с.22), тобто він обізнаний про залишення його позовної заяви без руху та встановлення судом строку для виправлення порушень ЦПК України та з роз`ясненням суду про те, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Крім того, представник позивача адвокат Шмат Р.П. отримав копію ухвали 18.10.2023 року (а.с.23).

Представник позивача у позові вказував про те, що позивач приймає участь у бойових діях у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Тому суд вважає, що строк для виправлення порушень ЦПК України у позовній заяві, згідно з ухвалою від 06.10.2023 року, слід вирахувати з дати отримання представником позивача копії означеної ухвали.

Оскільки представник позивача отримав копію ухвали суду від 06.10.2023 року 18.10.2023 року, то строк на виправлення порушень закінчився 25.10.2023 року, з врахуванням того, що останній день припав на вихідний день 24.10.2023 року.

Разом з тим, представник позивача залишив ухвалу суду від 06.10.2023 року поза увагою.

Так, до даного часу, з врахуванням строку для поштового пересилання, ухвала судді від 06.10.2023 року, залишена позивачем та його представником без належного реагування.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки цивільним процесуальним законодавством України не передбачено надання повторного строку на виправлення недоліків позовної заяви, то позовна заява підлягає поверненню позивачу через його представника.

Ця ухвала не перешкоджає повторному зверненню до суду з позовом, поданим і оформленим в порядку, встановленому ст.175 ЦПК України, після усунення зазначених в ухвалі обставин.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Суд виходить з того, що вказані ним порушення вимог ЦПК у позові ОСОБА_1 , зазначені в ухвалі від 06.10.2023 року, були очевидними та суттєвими, а тому унеможливлювали відкриття провадження в справі та використання стадії судового провадження для виправлення порушень ЦПК України у позовній заяві, які можуть і повинні усуватися на стадії подання позову/виправлення його недоліків.

Повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

Саме такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.01.2021 року у справі №9901/258/20 (провадження №11-331заі20), який суд використовує у спірних правовідносинах.

При цьому, суд вважає, що означена ухвала жодним чином не перешкоджає ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, оскільки норми ЦПК України не містять заборон позивачеві повторно звернутися до суду з цим позовом у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шмат Руслан Петрович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернути позивачеві через його представника адвоката Шмата Руслана Петровича.

Роз`яснити, що позивач ОСОБА_1 вправі повторно звернутися до суду з позовом, поданим і оформленим відповідно до ст.175 ЦПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 30.10.2023 року.

Суддя: