Справа № 585/3448/23
Номер провадження 2/585/848/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 жовтня 2023 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,
з участю секретаря судового засідання Ковган О.В.,
Справа № 585/3448/23, провадження № 2/585/848/23
Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач: ОСОБА_1
розглянув у залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача: Дашко Володимир Миколайович, який діє на підставі довіреності № 2235-К-Н-О від 30.08.2022 .
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
До позовної заяви додано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.118).
31 серпня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.125).
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.117)
Відповідач про місце розгляду справи повідомлена шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» (а.с.131).
Відповідачу направлено копію позову з додатками, роз`яснено право подати відзив, ухвала направлена за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернувся конверт із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.128).
Відзив від відповідача до суду не надходив.
02.10.2023 винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
31.03.2011 заповнено анкету-заяву від імені ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с.43).
В анкеті-заяві зазначено, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг та тарифів, правил користування основними умовами обслуговування та кредитування, становлять між мною і банком договір про надання банківських послуг .
До позову долучена заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с. 44-54).
При цьому у даній заяві вказано про те, що вона підписана електронним підписом клієнта 15.03.2021, в той час як кредитний договір, як у позові зазначає представник позивача, укладений 31.03.2011.
Тому долучений письмовий доказ судом до уваги не приймається, оскільки не підтверджує факт приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг під час укладання спірного кредитного договору.
До позову долучений паспорт споживчого кредиту, не підписаний відповідачем (а.с.40-42).
До указаної заяви позивачем додано Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.39) та копію наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» , який не містить необхідних реквізитів (підписів, печаток) (а.с.18).
Долучені Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг», не підписані відповідачем (а.с.27-38).
З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від відповідачу надано кредитну картку: № НОМЕР_1 , дата відкриття 01.11.2011 року, термін дії до 09/15, кредитну картку НОМЕР_2 дата відкриття 01.07.2015, терміном дії 06/19, кредитну картку НОМЕР_2 дата відкриття 01.10.2015, терміном дії 06/19, тип карток «Універсальна», кредитну картку НОМЕР_3 дата відкриття 22.07.2016, терміном дії 07/20, кредитну картку НОМЕР_4 дата відкриття 26.12.2017, терміном дії 12/21, тип карток «Універсальна з індивідуальним дизайном, та кредитну картку НОМЕР_5 дата відкриття 21.05.2018, терміном дії 04/22 (а.с.54).
З довідки АТ КБ «Приватбанк» щодо зміни умов кредитування та обслуговування картки оформленої на відповідача вбачається, що кредитний ліміт на виданих їй картках змінювався (збільшувався, зменшувався) (а.с.56 зворот).
З виписки за договором №б/н за період з 01.11.2011 по 07.08.2023 вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами: розраховувалась за товари в магазинах, переказувала кошти, оплачували комунальні (оплата за газопостачання, Харківські теплові мережі) (а.с.78-116).
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.
Норми права, застосовані судом:
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Мотиви суду.
Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.
Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, то вони не містять доказів того, що підписана відповідачем анкета-заява підтверджує ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку, зокрема з тими умовами, що стосуються права банку на підвищення відсоткової ставки за кредитом, збільшення кредитного ліміту, сплату пені та штрафів за невиконання зобов`язання за укладеним з нею кредитним договором. Крім того, у анкеті-заяві не зазначено, в якій саме редакції були чинними Умови та Правила.
За відсутності ж підпису позичальника про ознайомлення з Умовами і Правилами, які діяли на момент укладення договору, та регулюють порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором і відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов`язання, суд позбавлений можливості перевірити, чи на момент отримання відповідачем кредитних коштів вказані документи містили наведені банком у позовній заяві умови, зокрема, щодо можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів). А роздруківки Умов та Правил, Тарифів із сайту банку не можуть бути належними доказами, оскільки такі повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
У цьому випадку не підлягають застосуванню правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
Без надання доказів про ознайомлення відповідача саме з тими Умовами і Правилами банківських послуг, на підставі яких розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, відсутність у анкеті-заяві умов договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
Отже, твердження позивача, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, є безпідставними.
З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від відповідачу надано кредитну картку: № НОМЕР_1 , дата відкриття 01.11.2011 року, термін дії до 09/15, кредитну картку НОМЕР_2 дата відкриття 01.07.2015, терміном дії 06/19, кредитну картку НОМЕР_2 дата відкриття 01.10.2015, терміном дії 06/19, тип карток «Універсальна», кредитну картку НОМЕР_3 дата відкриття 22.07.2016, терміном дії 07/20, кредитну картку НОМЕР_4 дата відкриття 26.12.2017, терміном дії 12/21, тип карток «Універсальна з індивідуальним дизайном, та кредитну картку НОМЕР_5 дата відкриття 21.05.2018, терміном дії 04/22 (а.с.54).
Відповідно до виписки по рахунках, наданих позивачем АТ КБ «Приватбанк» (а.с.78-116) вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами.
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.
Долучені позивачем документи не підтверджують досягнення сторонами згоди щодо розміру кредиту та порядку сплати процентів.
Як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача .
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача та її контактну інформацію та не містить даних про умови кредитування, в ній відсутня відмітка про те, яку картку відповідач просила видати.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Наданий розрахунок заборгованості не є документом, який може підтверджувати умови кредитування.
Враховуючи викладене, суд, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із відповідача заборгованості по процентах.
Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України.
Суд вирішив:
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова