Справа № 472/19/23
Провадження №2/472/54/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2023 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Горбаненка А.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Губської Ю.О.,
представника відповідача - адвоката Чабанової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
12 січня 2023 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що на підставі судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2020 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.
Зазначає, що вона не працює, отримуваного нею доходу недостатньо, доходів з будь-якої іншої діяльності не має, тому сама не спроможна забезпечити належний рівень життя дітей, які на теперішній час потребують значно більших грошових коштів для їх утримання та всебічного розвитку.
У зв`язку з наведеними обставинами, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та представник позивача - адвокат Губська Ю.О. позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві, та зокрема зазначили, що відповідно до ЗУ "Про державний бюджет на 2023 рік" розмір аліментів в 2023 році, які має сплачувати ОСОБА_3 на сина, становить 1136 грн., на дочку - 1416,50 грн., що на даний час є недостатнім для забезпечення належного утримання дітей.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не прибув, але забезпечив участь в судовому засіданні свого представника - адвоката Чабанової А.О., яка в судовому засіданні, з урахуванням відзиву на позовну заяву, зазначила про невизнання позову відповідачем, пояснивши, що з вересня 2022 року ОСОБА_3 не отримує заробітної плати з військової частини, оскільки 29.08.2022 року він отримав мінно-вибухову травму, внаслідок чого йому було діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, перелом кісток спинки носу, посттравматичний стресовий розлад. Крім того, 12.09.2022 року ОСОБА_3 був побитий двома особами, внаслідок чого йому було діагностовано: повторну ЗЧМТ, СГМ, стійкий цефалгічний та вестибулярно-атактичний синдроми, акубаротравматичне ураження обох вух, зниження слуху на обидва вуха, остеохондроз шийного відділу хребта, хронічна цервікалгія, ерозивний більбіт, хронічний гастрит. Внаслідок цього за станом здоров`я він не повернувся до військової частини і знаходиться на амбулаторному лікуванні. В центрі зайнятості він також не перебуває, інших доходів не має, і на даний час не працює, оскільки через погіршення стану здоров`я та втрату військового квитка він позбавлений можливості влаштуватися на роботу, а тому розмір аліментів в частці 1/3 від його доходів буде завеликим, що призведе до виникнення заборгованості зі сплати аліментів.
Суд, заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_6 , представника позивача - адвоката Губської Ю.О. та представника відповідача - адвоката Чабанової А.О., дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 7-8).
Факт зміни прізвища позивача з " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_9 " підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .
На підставі судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2020 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що підтверджується копією судового наказу (а.с. 11) та копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2020 року (а.с. 12).
Як на підставу позовних вимог, позивач посилалася на те, що аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на сьогоднішній день недостатньо для забезпечення належного утримання і розвитку дітей.
За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.
Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.
Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».
Позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей.
В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу.
Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства, суд зважує на те, що присуджуючи аліменти, суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (на час звернення з позовом - 12.01.2023 року) з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на дитину віком від до 6 років складає 2272 грн. (50% = 1136 грн.), а на дитину віком від 6 до 18 років складає 2833 грн. (50% = 1416,50 грн.).
Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні.
Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.
Таким чином, розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання дітей в розмірі 1136 грн. та 1416,50 грн., є мінімальним розміром аліментів, тоді як розмір стягуваних аліментів, має бути достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Позивач ОСОБА_6 не працює, на обліку в управлінні соціального захисту населення не перебуває з 01.03.2021 року та не отримує ніяких видів допомоги (довідка від 21.12.2022 року №1070/02 - а.с. 16), на обліку в центрі зайнятості не перебуває та не отримує допомоги (довідка від 19.12.2022 року №93 - а.с. 14) .
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, постійного зростання цін на продукти харчування, речі першої необхідності у зв`язку з чим матеріальний стан позивачки погіршився, при цьому потреби на дітей зросли, відтак збільшилися видатки на проживання, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дітей з розміру аліментів, визначеному у судовом наказі від 25 червня 2020 року.
На думку суду, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку одночасно, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки потребує значно більших витрат на її утримання.
В матеріалах справи дійсно є докази того, що відповідач ОСОБА_3 декілька разів проходив лікування з приводу ЗЧМТ та інших захворювань у вересні 2022 року, що підтверджується випискою з медичної карти хворого, випискою з історії хвороби, медичною довідкою №502 від 28.09.2022 року та довідкою №384 від 15.09.2022 року. Однак, жодних доказів про подальшу потребу в лікуванні та проходження такого лікування відповідачем суду не надано.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 19.03.2023 року №1058 та листа начальника другого відділу Вознесенського районного територіального центру комплектування та соціальної підримки від 22.02.2023 року № 282/2 у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 у вересні 2022 року самовільно залишив військову частину та до цього часу не повернувся, виплата грошового забезпечення йому була припинена та не виплачується з вересня 2022 року.
ОСОБА_3 на обліку в центрі зайнятості не перебуває та допомоги не отримує (довідка від 22.03.2023 року №18/13/834-23).
Відповідно до довідки ГУ ДПС у Миколаївській області від 20.03.2023 року відсутня інформація про доходи ОСОБА_3 за період з 3 кв. по 4 кв. 2022 року.
Разом з тим, суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я саме станом на момент розгляду справи в суді, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей у частці від його доходів суду не подав, інших утриманців не має, то за таких обставин суд дійшов висновку про можливість змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача.
Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задовольнити повністю.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2020 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , уродженки с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на 1/3 (одну третину) частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Відкликати судовий наказ №472/590/20, виданий Веселинівським районним судом Миколаївської області 25.06.2020 року, з примусового виконання, після погашення заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №62520304.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 12 травня 2023 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко