Провадження № 2/127/1799/23
УХВАЛА

09 червня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Пенсійного фонду України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2023 вказана заява залишена без руху, так як не відповідала вимогам цивільно-процесуального законодавства. Для усунення зазначених недоліків судом був встановлений строк не більше 5 днів з дня отримання ухвали.

Копію вищевказаної ухвали 29.05.2023 отримано 31.05.2023 позивачем на електронну адресу вказану в позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

02.06.2023 позивачем подано заяву про усунення недоліків (вх. №43633) разом із довідкою про нараховані та виплачені доходи №151 від 24.04.2023.

Суд, розглянувши вказану заяву, дійшов висновку, що позивач не виконав вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2023 та недоліки не усунув.

Так, на виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем вказано ціну позову 18769,29 грн.

Однак, в порушення вимог п.п. 4, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем не наведено обґрунтованого приблизного розрахунку сум, які позивач хоче стягнути з відповідача, а саме розрахунку середньоденного розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу та не вказано періоду за який час просить стягнути та не подано позовну заяву в новій редакції із усуненими недоліками.

Крім того, на вимогу ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру про стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу з розміром якого позивачу необхідно визначитись, але не менше 1073,60 грн, обґрунтовуючи тим, що дана вимога відноситься до заробітної плати, за що позивач звільнена від сплати судового збору, а також 2147,20 грн за дві вимоги немайнового характеру про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення №153-к/тр від 21.04.2023 та визнання незаконним та скасування наказу №70-к/тр від 11.04.2023 (із змінами, внесеними наказом №147-к/тр від 18.04.2023 «Про внесення змін до наказу від 11.04.2023 №70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 »), обґрунтовуючи тим, що дані вимоги випливають із вимог про поновлення на роботі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, законом звільнено від сплати судового збору позивачів з такими вимогами: 1) про стягнення заробітної плати; 2) поновлення на роботі.

Разом з тим, за змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці».

Однак, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про визнання протиправними та скасування розпорядження та наказу про звільнення та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, а тому позивачем ухвала суду в даній частині теж не виконана.

Таким чином, суд дійшов висновку про неусунення позивачем недоліків, зазначених в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулувважати неподаною та повернути заявнику.

Додатково роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна