Постанова

Іменем України

03 жовтня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/13540/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 21 червня 2023 року

у цивільній справі №754/3327/22 Деснянського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

У С Т А Н О В И В:

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 заповіту не склав. Зазначав, що він та ОСОБА_2 (дружина батька) є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3

13 січня 2022 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Вказував, що ним пропущено строк для прийняття спадщини, у зв`язку з хворобою, а саме у січні 2021 року він переніс тяжкий випадок коронавірусу через що перебував у лікарні з 11.03.2021 по 15.03.2021. Після хвороби йому знадобився тривалий термін реабілітації та спостереження лікарями протягом шести місяців з березня по вересень 2021 року, що підтверджується листом лікувального закладу. Внаслідок даних обставин він зміг звернутися до нотаріуса за своїм місцем проживання у Сполучених Штатах Америки та скласти заяву про прийняття спадщини лише 19 листопада 2021 року, складанню якої також передувала тривала підготовка. В подальшому заява була апостилізована та направлена до нотаріуса, який відкрив спадкову справу лише 13.01.2022. Вважав, що такі обставини є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази на підтвердження стану здоров'я позивача, а саме медичні довідки (листи), в яких визначено діагноз та подальші рекомендації.

Вказував, що є безпідставними та спростовуються матеріалами справи висновки суду про те, що позивач не був позбавлений можливості у встановлений законом с рок надіслати відповідному нотаріусу засобами поштового зв'язку заяву про прийняття спадщини, засвідчену консулом.

Судом не взято до уваги поведінку відповідачки, яка повідомила органам нотаріату неправдиві відомості, а саме в заяві про прийняття спадщини та у заяві про видачу свідоцтва про прийняття спадщини зазначила відомості про відсутність інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 .

За наведених обставин просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачка подала відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник позивача - ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, та просив задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини у межах визначеного законодавством шестимісячного строку.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 є його син - позивач ОСОБА_1 та дружина - відповідач ОСОБА_2

18 травня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Аверіної Є. А. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

09 грудня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Аверіною Є. А., згідно заяви ОСОБА_2 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру.

З матеріалів справи також вбачається, що 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 було складено та апостильовано заяву приватному нотаріусу КМНО Аверіній Є. А. про прийняття спадщини, яку було подано нотаріусу 13 січня 2022 року.

Постановою від 13.01.2022 №4/02-31 приватний нотаріус КМНО Аверіна Є. А. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки серед наданих документів відсутнє рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а підстав, передбачених п. 3 та п. 4 ст. 1268 ЦК України, які б свідчили про прийняття спадщини, спадкоємцем незалежно від подання ним заяви, немає.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що визначений законом шестимісячний строк він пропустив з поважних та об'єктивний причин, а саме через те, що він тривалий час постійне проживає на території США, у зв'язку з чим подання апостилізованої заяви про прийняття спадщини займає значний час. Також посилався на карантинні обмеження та те, що строк для прийняття спадщини пропущено у зв'язку з тривалою хворобою на коронавірус, необхідністю після цього реабілітації і спостереження лікарями.

Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах від 28 лютого 2018 року в справі №318/1037/15-ц, від 21 жовтня 2019 року в справі №662/1724/18, від 24 січня 2020 року в справі №192/1663/17.

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги доводи позивача про те, що визначений законом строк для прийняття спадщини він пропустив у зв'язку з тим що хворів на коронавірус, після чого знадобився тривалий час для реабілітації та спостереження лікарями, а також надаючи оцінку доказам, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, колегією суддів з`ясовано наступне.

Як вбачається з наданих позивачем копій медичної документації, останній звертався до медичного закладу Coney Island Hospital (NYC Health + Hospitals/Coney Island), де перебував на лікуванні з 11.03.2021 по 15.03.2021, за результатами якого призначено ліки та рекомендовано спостерігати тиск через 4 тижні. Згідно звіту про відвідування лікарні, позивачу було встановлено діагнози: основний діагноз - біль у грудях, також діагноз містив такі захворювання - цукровий діабет 2 типу з ускладненням, хронічна хвороба нирок (ХХН) 3 стадія, Gfr 30-59 МІ/хв., первинна артеріальна гіпертензія, гіперліпідімія (ГЛД). В анамнезі гіпертензія, інсулінозалежний цукровий діабет, ГЛД, ХХН, виразка шлунка та подагра.

Згідно листа Віоли Зілбер, сертифікованого асистента лікаря EXECUTIVE MEDICAL CARE, PC від 12.01.2022, у пацієнта ОСОБА_1 в січні 2021 року був важкий випадок коронавірусу, який вразив його серце, і що він перебував у лікарні з 11.03.2021 по 15.03.2021 через тяжку серцеву і ниркову недостатність. Потім йому знадобився тривалий термін реабілітації, і його спостерігали численні лікарі протягом 6 місяців з березня 2021 року по вересень 2021 року. На час складання листа він усе ще перебував під наглядом кардіологів та нефрологів.

З наведеного слідує, що ще до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач захворів на коронавірус, після чого мав тривалий час значні ускладнення, пов'язані із серцевою та нирковою недостатністю, що в свою чергу потребувало реабілітації та перебування під спостереженням лікарів.

Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки цим доказам та не звернув уваги, що надані позивачем документи на підтвердження хвороби та перебування у зв'язку з цим на реабілітації посвідчені працівником медичної установи в США, де проживає позивач, а також апостильовані з перекладом на українську мову. Також судом першої інстанції не враховано, що дані докази містять інформацію щодо предмета доказування - тривала хвороба, отримані з дотриманням порядку, встановленого законом, а відтак в силу ст. 77, 78 ЦПК України є належними та допустимими доказами у даній справі.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що наявність інших медичних документів не є необхідною.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що фактично ОСОБА_1 з березня 2021 року тривалий час перебував на амбулаторному лікуванні, у зв'язку з перенесенням хвороби коронавірусу.

Верховний Суд в постанові від 18 вересня 2023 року у справі №442/82/22 зазначив, що хвороба на коронавірус є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини

Поза увагою суду першої інстанції залишилася і та обставина, що відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Всупереч вказаним вимогам закону приватний нотаріус Аверіна Є. А., отримавши ще у травні 2021 року від ОСОБА_2 повідомлення про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 не повідомила про це інших спадкоємців першої черги, зокрема ОСОБА_1 , в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Також судом не враховано, що поведінку відповідачки, яка не повідомила нотаріуса про інших спадкоємців першої черги, а в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину взагалі вказала, що інші спадкоємці відсутні.

Як вже вказувалося вище, заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 подав 13 січня 2022 року, тобто через три з половиною місяці з дня закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, матеріалами справи підтверджується, що заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 , у зв'язку з тим, що він проживає в США, було складено та апостильовано 19.11.2021. Також з матеріалів справи вбачається, що для складання заяви про прийняття спадщини позивачем вживалися заходи для отримання паспорту на реалізацію такого права.

Таким чином, строк для прийняття спадщини, який пропущено позивачем, є незначним.

Крім того, колегія суддів враховує ту обставину, що позивач постійно проживає в США з початку 1990 років, а ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з спадкоємцем ОСОБА_3 з липня 1992 року по день смерті останнього. Однак, незважаючи на значну віддаленість проживання позивача зі своїм батьком ОСОБА_3 за життя останнього, а також незважаючи на тривалість шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (31 рік), спадкодавець на випадок своєї смерті не залишив заповіт, який би фактично визначив його бажання на залишення спадщини конкретній особі. А отже сторони по справі як спадкоємці першої черги мають рівні права на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Однією із фундаментальних засад цивільного законодавства у відповідності до ст. 3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність.

За положенням ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Складовою законності і обґрунтованості судового рішення за положенням ст. 263 ЦПК України є його відповідність завданням цивільного судочинства, у тому числі принципу справедливості.

Зважаючи на вищевказані обставини справи, а також враховуючи принципи і завдання цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що наведена позивачем обставина пропуску строку для прийняття садщини пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що потягло за собою незначний пропуск строку для прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позов є доведеним та обґрунтованим, а відтак наявні правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, не врахував судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах та як наслідок дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, та порушив норми процесуального права, а тому в силу вимог ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач у даній справі за подання позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 992,40 грн, а за подання апеляційної скарги - 1 488,60 грн, що разом становить суму 2 481 грн.

Беручи до уваги, що за наслідками апеляційного розгляду справи позов задоволено, колегія суддів приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2023 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

О. В. Немировська