Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2023 Справа №607/12203/23

Провадження № 2/607/2617/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Білик Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05.01.2022. У сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.07.2022 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 .

Позивач вказав, що з травня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо. До останнього часу її місце перебування не було відоме. Так як в травні 2021 року ОСОБА_2 покинула позивача та двох малолітніх дітей, у квартирі де вони на той момент проживали, їх сина ОСОБА_4 , якому на той момент ще не було 2-х років та дочку від першого шлюбу

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (4-х років) та без будь-яких

пояснень пропала. Через деякий час відповідач з`явилась, забрала свої особисті речі, сказала що йде. З того часу їх син, ОСОБА_3 , весь цей час проживає із позивачем та його батьками на його повному утриманні. Із травня 2021 року ОСОБА_2 жодної участі в житті сина не приймала, та не бере участі у вихованні та

утриманні їх спільної дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків,

зокрема, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не піклується про стан його

здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, не цікавиться його життям та не спілкується з ним. Відповідач з`явилась у кінці лютого 2023 року, на протязі цього часу відвідала дитину декілька разів, щоб зробити фотографії та відео, але не для спілкування. Домовленості щодо способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дитину сторонами не визначалось. Протягом зазначеного часу відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, добровільно не хоче утримувати своєї дитини та піклуватись про нього, тому позивач вимушений був звернутись із даним позовом до суду. На підставі викладеного просить суд стягувати із ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.08.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Білик Л.С., згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Так, рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей, управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 липня 2023 року призначено до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей, управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання дитини на 30 серпня 2023 року на 13 год. 30 хв. Отже, на даний час рішення суду від 13 липня 2022 року про визначення місця проживання дитини не набрало законної сили. Так, справді у травні 2021 року позивач вигнав відповідачку ОСОБА_2 із дому. Оскільки, вона є сиротою, немає ні батька, ні матері, вона змушена була шукати собі житло, ночувати у знайомих, коштів для придбання та найму у неї не було, так як вона не працювала, перебивалась тимчасовими заробітками. Йти з дитиною було нікуди, а тому син вимушено залишився проживати із позивачем. Відповідачка змушена була поїхати за кордон працювати та заробляти на власне житло, щоб вона та її дитина мали де проживати. Повернувшись з-за кордону, за зароблені там кошти, 24.02.2023 р. нею було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в якій вона проживає на даний момент. Відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дає бачитись з сином, не відповідає на телефонні дзвінки. У зв`язку із чим, ОСОБА_2 подано управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради заяву про встановлення графіку побачень із дитиною. Якщо позивачем такий графік не буде виконуватись, ОСОБА_2 буде звертатись до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. За час перебування за кордоном відповідачка регулярно передавала передачі для дитини. Передачі здійснювались перевізниками ПП «Доставка в кожен дім». Отримувачем таких передач був батько позивача - ОСОБА_6 , оскільки позивач перебував в ЗСУ.

З огляду на викладене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав у ньому наведених. Додатково зазначив, що відповідач у 2022 році передавала синові передачі, які доставлялися службою доставки, однак на даний час відповідач відвідує сина та приносить йому лише солодощі та іноді іграшки, однак матеріальної підтримки на забезпечення щоденних потреб сина не дає.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Білик Л.С. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково представник відповідача зазначила, що участі в матеріальному утриманні сина відповідач не бере, оскільки хоче, щоб син проживав з нею.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим повторно 10.06.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалося сторонами ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Судом встановлено, що з 19 березня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05.01.2022 розірвано.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.07.2022 (справа № 607/14917/21) визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11.09.2023 (справа № 607/14917/21), рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.07.2022 залишено без змін.

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2023/004395202 від 12.06.2023 та № 2023/002069784 від 09.03.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із 07.03.2023 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №334277620 від 01.06.2023, ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Тернопільської міської ради від 06.09.2023 № 1037 про участь у вихованні дитини та порядок побачень з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_9 , рекомендовано матері брати участь у вихованні дитини відповідно до порядку спілкування в такі дні: щовівторка та щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год.; побачення повинні відбуватись в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей на території м. Тернополя, за присутності батька ОСОБА_1 , за бажанням дитини; рекомендовано матері не пропускати порядок побачення, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її; рекомендовано батькові поважати батьківські права, не чинити перешкод у спілкуванні матері з дитиною.

Судом встановлено, що малолітня дитина сторін проживають разом із позивачем, водночас, сторони не дійшли згоди з приводу розміру її матеріального утримання.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ст. 7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2023 рік для дітей віком до 6 років - 2272 гривні.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Суд встановив, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, а відповідач на даний час не виконує свій обов`язок по утриманню малолітньої дитини, не надає їй матеріальної допомоги без поважних на те причин.

Відповідач є особою працездатного віку, не надала суду доказів про перебування у неї на утриманні непрацездатних осіб, а також докази на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи фінансовим становищем вона не може сплачувати аліменти на малолітнього сина, у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача ОСОБА_2 фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4 000 грн, щомісячно.

Суд зауважує, що як відповідач, так і позивач повинні у однаковій мірі та у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства, утримувати свою дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

Судом також враховано, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Водночас, обов`язок по доказуванню позовних вимог, їх розміру, та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача, і не може перекладатись на відповідача обов`язок по спростуванню доводів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх малолітньої дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 липня 2023 року і досягнення дитиною повноліття.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Водночас, необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено.

Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06 липня 2023 року і досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02.10.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець