____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 6/947/139/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2023 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Літвінової І.А.,

секретар судового засідання помічник судді Молодов В.С. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України)

розглянувши в залі суду у місті Одесі у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича «про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку (в порядку статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 440 ЦПК України),

ВСТАНОВИВ:

Двадцять четвертого березня 2023 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку (в порядку статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 440 ЦПК України).

В зазначеному поданні зазначається, що у провадженні приватного виконавця Хлєбникова Олександра Володимировича (далі приватний виконавець) знаходиться зведене виконавче провадження № 69741719, до складу якого входять:

- виконавче провадження АСВП № 69741702 з примусового виконання виконавчого листа № 947/29478/19, виданого 21.03.2022 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору;

- виконавче провадження АСВП № 63869741 з примусового виконання виконавчого листа № 1512/11500/2012, виданого 04.09.2019 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 221643,00 грн.;

- виконавче провадження АСВП № 69718958 з примусового виконання виконавчого листа № 947/29478/19, виданого 21.03.2022 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 42134,33 грн.

За вказаним виконавчими провадженнями боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувачем за вказаними виконавчими провадженнями є ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (правонаступник ОСОБА_3 відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 29.07.2019 по справі № 1512/11500/2012).

В обґрунтування подання приватний виконавець посилається на те, що за вищезазначеними виконавчими документами та відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», ним 29.08.2022 року винесені постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №№ 69741702, 63869741, 69718958.

Копії вищевказаних постанов направлено боржнику ОСОБА_1 , за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення боржник отримав копії постанов 06.09.2022 року.

Вказаними постановами про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Станом на теперішній час декларацію боржниця не подала, рішення суду самостійно не виконала, що свідчить про умисне ухилення від виконання вимог за виконавчими документами.

Згідно відповідей з банківських установ, кошти, яких було б достатньо для виконання вимог виконавчого документа, у боржника відсутні.

Згідно відповіді МВС в Одеській області за боржником транспортні засоби не зареєстровано.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна здійснюється звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (право власності на нерухоме майно у якому реєструється з 01.01.2013 року) нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 17.11.2022 за вих. № 2279/03-01-15 за боржником станом на 31.12.2012 зареєстровано 1/4 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахування договору дарування від 03 квітня 2002 року між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_4 3/4 частин домоволодіння, та судових рішень щодо визнання права власності, станом на теперішній час ОСОБА_1 є власником 5/6 частин приміщень, які складаються з: 3-1 кухня 9,9 кв.м, 3-2 житлової кімнати 9,1 кв.м («а-1»), 3-4 веранди 6,6 кв.м, («а-4») у розмірі 5/6 частини, що складає 22.33 (26.6. - 4,27) кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що станом на 20.03.2023, за боржником - ОСОБА_1 зазначене майно не зареєстроване належним чином, що унеможливлює подальше звернення стягнення.

У відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Приватний виконавець надав суду копію матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № 69741719 та оригінал для огляду.

Стягувач та боржник, повідомлені належним чином про місце, час і дату проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилися.

Представник стягувача надав суду письмові пояснення по справі.

Судом за результатами дослідження залучених до справи доказів, матеріалів виконавчого провадження, з урахуванням пояснень, наданих представником стягувача, встановлено наступне.

Рішенням апеляційного суду Одеської області, ухваленим 17.12.2015 року у справі № 1512/11500/2012, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 221 630 гривень.

Стягувач ОСОБА_2 відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 29.07.2019 по справі № 1512/11500/2012 є правонаступником ОСОБА_3 .

За заявою правонаступниці ОСОБА_3 ОСОБА_2 та на підставі виконавчих листів: № 1512/11500/2012, виданого 04.09.2019 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 221643.00 грн; № 947/29478/19, виданого 21.03.2022 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 42134.33 грн; № 947/29478/19, виданого 21.03.2022 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн., приватний виконавець Хлєбников Олександр Володимирович 29.08.2022 року виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 69741702, ВП 63869741, ВП 69718958, у яких, крім іншого, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно; боржника попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зазначені виконавчі провадження постановою приватного виконавця зведені в одне виконавче провадження - АСВП № 69741719.

За вказаним виконавчим провадженням боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ); стягувачем - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Копії вищевказаних постанов виконавець направив рекомендованою поштою боржнику ОСОБА_1 , за адресою, вказаною у виконавчому документі. Згідно поштового повідомлення зазначене поштове відправлення боржник отримав 06.09.2022 року.

Серед матеріалів виконавчого провадження декларація боржниці відсутня, відсутнє і підтвердження про самостійне виконання боржником рішення суду.

Згідно відповідей банківських установ на запит приватного виконавця кошти, яких було б достатньо для виконання вимог виконавчого документа, у боржника відсутні. Згідно відповіді МВС в Одеській області на запит приватного виконавця за боржником транспортні засоби не зареєстровано.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна здійснюється звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна.

Першого червня 1998 року ОСОБА_1 одержала нотаріальне Свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого усе домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 зареєструвала на своє ім`я.

Апеляційний суд Одеської області 5 квітня 2006 року у справі № 22-318/2006 ухвалив рішення, яким: визнав частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину, посвідчене 1 червня 1988 року, відносно 1/6 частини; визнав за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Київської районної адміністрації ОМР від 1 жовтня 2001 року за № 2057 прийнято в експлуатацію самовільні прибудови: в літері «а1» житлова кімната 3-2, площею - 9,1 кв. м.; кухня 3-1, площею - 9,9 кв. м.; літ. « а4» площею - 14,4 кв. м; гараж літ.: «В»; сарай літ. «Е» на ім`я ОСОБА_1 .

14 лютого 2002 року Управлінням ЖКГ ВК Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстроване в КП «БТІ та РОН» 26.02.2002 року.

3 квітня 2002 року між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_4 укладено договір дарування 3/4 частин домоволодіння за вищезазначеною адресою. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., зареєстрований в реєстрі № 5784. Відповідно до вказаного договору дарування ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар 3/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно зазначеного договору дарування у власність ОСОБА_4 перейшли наступні окремо визначені приміщення та кімнати будинку, в Літері «А»: житлові кімнати 1-1, 1-2, 1-6, житловою площею 47.5 кв.м, 1-3 коридор, 1-4 кухня, 1-5 санвузол, веранди ІІІ, IV, V; а також окремі будівлі та споруди: Літера «В» - гараж; Літера «Е» - сарай; 3/4 частини огородження - № 1-3, 3/4 частини мощення І.

Після відчуження частин домоволодіння обдарований ОСОБА_4 набув право власності на ці , або 9/12 частини домоволодіння з визначенням конкретних приміщень будинку і конкретних будівель та споруд, інша або 3/12 частин належить на праві спільної часткової власності боржниці ОСОБА_7 1/12 частини та сім`ї ОСОБА_8 2/12 частин. До складу 3/12 частин (1/4) входять наступні приміщення та кімнати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , - в літері «а-1»: 3-2 житлова кімната площею 9,1 кв.м, 3-1 кухня площею 9,9 кв.м; літера «а-4» веранда площею 6,6 кв.м. і веранда І (Літера «а2») площею 5.7 кв.м., житлова кімната «3 3» площею 15.4 кв.м. в Літері «А».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2014 року, ухваленим у справі № 1512/11500/2012, частково скасовано свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 у розмірі 1/6 частини, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на приміщення, будинку АДРЕСА_1 , які складаються з: 3-1 кухня 9,9 кв.м, 3-2 житлової кімнати 9,1 кв.м (літ «а-1»), 3-4 веранди 6.6 кв.м, («а-4») у розмірі 1/6 частини, що складає 4,27 кв.м. Апеляційний суд Одеської області переглянув рішення Київського районного суду від 18.12.2014 року і 17 грудня 2015 року ухвалив нове рішення, яким оскаржуване рішення в частині відмови у виділенні ОСОБА_3 ідеальної частки в розмірі 1/6 частки домоволодіння скасував; у частині визнання за ОСОБА_3 права власності у розмірі 1/6 частини, що складає 4.27 кв.м. залишив в силі; виділив в натурі ОСОБА_3 частку майна відповідно її ідеальної частки в розмірі 1/6 частки від кімнат 3-1 кухня площею 9.9 кв.м.; 3-2 житлова кімната площею 9.1. кв.м.; 3-4 веранда площею 6.6 кв.м., що складає 4.27 кв.м. домоволодіння.

Рішенням Одеського апеляційного суду від 14.12.2020 року по справі № 520/14951/19 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .? третя особа - орган опіки і піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення, встановлено, що в житловій кімнат «3 3» площею 15.4 кв.м. в Літері «А», в літері «а-1»: житловій кімнаті 3-2 площею 9,1 кв.м, 3-1 кухня площею 9,9 кв.м: літера «а-4» веранда площею 6,6 кв.м. проживає сім`я ОСОБА_8 , у позовних вимогах відмовлено.

В провадженні Верховного Суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про виділ в натурі частини домоволодіння житлової кімнати «3 3» площею 15.4 кв.м. в Літері «А».

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 про виділ в натурі цієї ж житлової кімнати «3 3» площею 15.4 кв.м. в Літері «А».

На цей час суди розглядають спір щодо виділення в натурі житлової кімнати «3 3», право на виділ в натурі якої оспорюють співвласники домоволодіння: ОСОБА_1 і сім`ї ОСОБА_8 ; тобто зазначена частина майна є спірною.

Приміщення будинку: 3-1 кухня 9,9 кв.м, 3-2 житлової кімнати 9,1 кв.м. («а-1»), 3-4 веранди 6,6 кв.м, («а-4») не є спірними, зареєстровані на ім`я боржниці ОСОБА_1 . Згідно рішення Київського районного суду від 18.12.2014 року у справі № 1512/11500/2012 свідоцтво про право власності № 017309, на підставі якого усе домоволодіння зареєстровано на ім`я боржниці ОСОБА_1 , частково, у розмірі 1/6 частини скасовано та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину зазначених приміщень, що складає 4,27 кв.м.; апеляційний суд Одеської області переглянув справу № 1512/11500/2012 і рішенням від 17.12.2015 року виділив в натурі ОСОБА_3 частку майна відповідно її ідеальної частки в розмірі 1/6 частки від кімнат 3-1 кухня площею 9.9 кв.м.; 3-2 житлова кімната площею 9.1. кв.м.; 3-4 веранда площею 6.6 кв.м., що складає 4.27 кв.м. домоволодіння. По відношенню до іншої частини зазначених приміщень 5/6, свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 залишилося не зміненим, - реєстрація права власності на зазначену частину на ім`я боржниці ОСОБА_1 не скасована.

Згідно інформаційної довідки КП «БТІ» Одеської міської ради від 17.11.2022 року за боржником станом на 31.12.2012 зареєстровано 1/4 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. Цивільний процесуальний закон одним із принципів цивільного судочинства визначає обов`язковість судового рішення (пункт 7 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу). Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17.12.2015 року у справі № 1512/11500/2012, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 221 630 гривень вступило в силу 17.12.2015 року, боржник ОСОБА_1 зазначене рішення апеляційного суду самостійно не виконала; зазначене судове рішення залишається не виконаним на протязі більше семи років.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів і інших органів, які і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно пункту 8 частини першої статті 346 ЦК України звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника є однією з підстав припинення права власності.

Норми права поміщені у Главі 26 Цивільного кодексу не містять яких би то не було заборон щодо відчуження частки у праві спільної часткової власності.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачені заборони примусового відчуження окремих видів майна та окремих видів статусу майна, що належить боржнику. Так, у додатку до цього Закону поміщено перелік майна на яке не може бути звернено стягнення; майно, на яке не може бути звернено стягнення зазначено і у статтях 48, 55 Закону України «Про виконавче провадження», - норми спеціального закону не містять заборон на примусове відчуження часток у праві спільної часткової власності.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», гл. 26 ЦК України, ст.ст. 346, 440 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича «про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку (в порядку статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 440 ЦПК України) задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме на: 5/6 частин приміщень, які складаються з: 3-1 кухня 9,9 кв. м., 3-2 житлової кімнати 9,1 кв. м. («а-1»), 3-4 веранди 6,6 кв. м. («а-4»), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 2057 від 01.10.2001 року, свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 14.02.2002 року, виданого Управлінням ЖКГ ВК Одеської міської ради, рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2014 року по справі № 1512/11500/2012 при примусовому здійсненні зведеного виконавчого провадження АСВП № 69741719 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Київським районним судом м. Одеси по справам № 947/29478/19 та № 1512/11500/2012.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Днем складення повного судового рішення є 13 жовтня 2023 року у відповідності до ухвали суду про продовження процесуального строку від 13.10.2023 року.

Суддя Літвінова І. А.