Справа № 362/2767/23
Провадження № 2/362/1516/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбель М.М.,

з участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 був прийнятий на строкову військову службу до військової частини НОМЕР_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2013 року № 102. Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13.02.2014 року по справі № 753/1865/14-п (провадження № 3/753/975/14) було встановлено, що 14.01.2014 року приблизно о 13 годині 50 хвилин на площі Харківській в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Камаз, д.н.з. НОМЕР_2 (який перебуває у віданні військової частини НОМЕР_1 ), в порушення п. 13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Як зазначає позивач Військова частина на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 року по справі № 910/23/17 виплатила на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, код 16285602) суму 81 800,10 грн. (вісімдесят одну тисячу вісімсот гривень 10 копійок) шкоди та 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) судового збору.

Таким чином до Військової частини НОМЕР_1 у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання компенсації матеріальної шкоди, що була стягнута з військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 року по справі № 910/23/17 на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна у розмірі 81 800,10 (вісімдесят одної тисячі вісімсот) гривень 10 копійок страхового відшкодування та суми судового збору у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривні 00 копійок заподіяної військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.01.2014 року на площі Харківській у м. Києві під час керування автомобілем марки КАМАЗ д/н НОМЕР_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав..

Відповідач в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечував.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2013 року № 102, ОСОБА_1 був прийнятий на строкову військову службу до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13.02.2014 року по справі № 753/1865/14-п (провадження № 3/753/975/14) було встановлено, що 14.01.2014 року приблизно о 13 годині 50 хвилин на площі Харківській в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Камаз, д.н.з. НОМЕР_2 (який перебуває у віданні військової частини НОМЕР_1 ), в порушення п. 13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та потягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2014 року № 146 ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом на посаду водія автомобільного взводу роти матеріального забезпечення.

19.08.2017 року ОСОБА_1 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 написав розписку, в якій повідомив, що йому відомо, що наразі проводиться претензійно-позовна робота, яка виникла в наслідок вчиненого ним ДТП, та що йому повідомлено, що на його ім`я до суду буде подаватися регресний позов з вимогою про відшкодування шкоди.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2017 року № 179 старшого солдата ОСОБА_1 було звільнено з військової служби відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у запас за підпунктом ї (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом), з 21.08.2017 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Васильківського ОМВК Київської області.

Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про стягнення 1 378 грн. судового збору та 81 800,10 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 14.01.2014 року на площі Харківській в м. Києві, за участю автомобіля марки Камаз, (д.н.з. НОМЕР_2 ) (власник автомобіля військова частина НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 та автомобіля Фольксваген (д.н.з. НОМЕР_4 , ОС), яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Фольксваген (д.н.з. НОМЕР_3 ), що був застрахований згідно договору страхування № 250577420.13 від 15.10.2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 року по справі № 910/23/17 позов Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна" до військової частини НОМЕР_1 , про стягнення 81 800,10 гривень та суми судового збору 1378,00 грн. задоволений повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 року по справі № 910/23/17 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 року по справі № 910/23/17 залишено без змін.

02.06.2017 року Господарськи судом міста Києва по справі № 910/23/17 було видано наказ про примусове виконання рішення.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2017 року по справі № 910/23/17 касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 року по справі № 910/23/17 залишено без змін.

Військова частина на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 року по справі № 910/23/17 виплатила на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, код 16285602) суму 81 800,10 грн. (вісімдесят одну тисячу вісімсот гривень 10 копійок) шкоди та 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) судового збору.

На адресу Військової частини НОМЕР_1 надійшла Вимога про безспірне списання коштів з рахунків боржника, керуючись Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, та на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 року № 910/23/17 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ПАТ Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна суму 81800,10 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

02.03.2021 року було проведено примусове списання коштів з рахунків військової частини НОМЕР_1 у сумі 83 148,16 гривень по КЕКВ 2800, дане списання підтверджено платіжним дорученням № 1 від 01.03.2021 року, а також виписками військової частини НОМЕР_1 за 02.03.2021 року. 23.03.2021 року було проведено примусове списання коштів з рахунків військової частини НОМЕР_1 у сумі 29,94 гривень по КЕКВ 2800, дане списання також підтверджено платіжним дорученням № 2800 від 22.03.2021 року. Отже, загальна сума стягнутих з військової частини НОМЕР_1 на користь ПАТ Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна коштів становить 83 178,10 гривень.

Таким чином, військовою частиною в порядку ч. 1 ст. 1172 ЦК України відшкодовано шкоду завдану колишнім військовослужбовцем ОСОБА_1 , яка виникла через адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час керування транспортним засобом Камаз державний реєстраційний номер НОМЕР_5

Відповідно до вимог частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином до Військової частини НОМЕР_1 у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання компенсації матеріальної шкоди, що була стягнута з військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 року по справі № 910/23/17 на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна у розмірі 81 800,10 (вісімдесят одної тисячі вісімсот) гривень 10 копійок страхового відшкодування та суми судового збору у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривні 00 копійок заподіяної військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце

14.01.2014 року на площі Харківській у м. Києві під час керування автомобілем марки КАМАЗ д/н НОМЕР_2 .

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

Разом з тим, ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями. Діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи. Відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Разом з тим, відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення свого права ще в 2017 році, що підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2017 року справа №910/23/17, разом з тим, звернувся до суду аж через 6 років лише у 2023 році, а тому він пропустив строки звернення до суду з даною вимогою.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позивачу було відомо про порушення його прав ще в 2017 році, що підтверджується доповідною запискою відповідача, якого повідомили про звернення з даним позовом до суду ще в 2017 році, самим рішенням суду - Постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2017 року по справі № 910/23/17 касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 року по справі № 910/23/17 залишено без змін, а тому суд приходить до висновку, що строки позовної давності закінчилися в листопаді 2020 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом лише в травня 2023 року, тобто через 6 років, а тому суд приходить до висновку

Позивач до суду з позовними вимогами звернувся тільки 14.07.2021 року, тобто після спливу трирічного строку.

Факт того, що позивачем не було одразу добровільно сплачені кошти в 2017 році на підставі рішення суду, а лише 02.03.2021 року було проведено примусове списання коштів з рахунків військової частини НОМЕР_1 , не є підставою для поновлення строків.

Відтак, позовні вимоги про стягнення шкоди в порядку регресу пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності.

При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не здобуто судом також і доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 979, 993, 1166, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 76, 82, 130, 133, 141, 223, 263-266 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ковбель