ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 390/765/23

провадження № 22-ц/4809/1224/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_3 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2023 року у складі судді Квітки О.О.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання того з батьків, з ким проживає дитина з інвалідністю.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2023 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що надані відповідачем докази, є актуальними станом на 23.11.2022 29.01.2023 та на 26.07.2023 і не містять відомостей про те, що військова частина у складі Збройних Сил України, в якій проходить службу ОСОБА_2 , переведена на воєнний стан і бере безпосередньо участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.

Зазначає, що зупинення провадження у даній справі призведе до порушення конституційних прав сторін, затягування строків розгляду справи, предметом якої є права дитини.

Крім того, інтереси відповідача ОСОБА_2 представляє адвокат Майнард Н.О., а тому перебування в ЗСУ не позбавляє його можливості ефективної реалізації своїх процесуальних прав, у тому числі користуватися послугами адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Майнард Н.О. зазначила, що судом першої інстанції дотримано норм матеріального і процесуального права, рішення є обґрунтованим, законним та ухваленим за повним зясуванням фактичних обставин справи, а доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують доказів поданих відповідачем.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про зупинення провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Проходження військової служби регулюється Законом України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу».

Для обов`язкового зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України повинні існувати дві імперативні умови:

- перебування сторони на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань;

- Збройні Сили України або інші утворені відповідно до закону військові формування повинні бути переведені на воєнний стан.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 06 квітня 2000 року воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 2 цього Закону правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Судом встановлено, що позивач перебуває у складі ЗСУ, на даний час проходить службу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, свій висновок мотивував тим, що згідно наданих для огляду оригіналів та долучених копій довідок військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 та від 26.07.2023, ОСОБА_2 задіяний до виконання бойових завдань із захисту територіальної цілісності, державного суверенітету України в районі виконання бойових завдань за призначенням.

Проте, застосовуючи частину першу ст.251 ЦПК України, суд першої інстанції не вказав у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі, виходячи із заявлених ОСОБА_2 підстав зупинення провадження, а також враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування та приймати участь у розгляді справи через представника.

Крім того, позивач має уповноваженого ним на представництво своїх інтересів представника адвоката Майнард Н.О., тобто визначився з захистом та представництвом своїх прав та інтересів, який безпосередньо приймає участь у судових засіданнях.

Відтак, за наведених обставин, факт перебування позивача в Збройних Силах України не позбавляє його можливості ефективного використання своїх процесуальних прав.

Також, зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Розумність строків розгляду справи, згідно приписів ст. 2 ЦПК України, належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Колегія суддів звертає увагу на особливий характер предмету даного спору - стягнення аліментів на утримання того з батьків, з ким проживає дитина з інвалідністю.

В апеляційній скарзі представник позивача акцентував увагу на тому, що згідно висновку Лікарсько-консультативної комісії від 05.07.2023, малолітня дитина ОСОБА_4 потребує постійного догляду у зв`язку з чим позивачка, яка є матір`ю хворої дитини, позбавлена умов заробляти на життя працею.

Тобто, зупинення провадження у справі може призвести до тяжких наслідків викликаних погіршенням майнового становища позивача та її дитини-інваліда.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За таких обставин, виходячи із закріплених у міжнародному та національному законодавстві принципів пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів та принципу пропорційності - спрямованому на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич