П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Київ

Справа №541/956/20

Провадження № 22-ц/824/4160/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 11 жовтня 2023 року

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»

відповідачі ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ),

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», подану адвокатом Скоробагатим Олександром Васильовичем на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Універсал Банк» 22 травня 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №006-2900/756-0397 від 26 жовтня 2007 року у розмірі 103 119,16 швейцарських франків.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 жовтня 2007 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №006-2900/756-0397.

Відповідно умов Кредитного договору, кредитор зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 129 700 швейцарських франків, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом у розмірі 9,45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору.

Сплата відсотків у розмірі 9,45% річних базова процентна ставка відсотків річних за надання кредиту терміном - з 26.10.2007 року по 10.10.2025 року, а Відповідач зобов`язується погасити кредит, сплатити за його користування процент в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача, 29 березня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № б/н.

Згідно умов Договору поруки, відповідач 2 зобов`язується перед позивачем відповідати за невиконання відповідача 1 усіх його зобов`язань перед позивачем, що виникли за Кредитним договором та можуть виникнути в майбутньому.

13 листопада 2019 року Миргородського міськрайонного суду Полтавської області було солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за даним за кредитним договором №006-2900/756-0397 від 26.10.2007 року у розмірі 32 175,57 швейцарських франків та судові витрати. Рішення суду набрало законної сили.

Відтак, судом було встановлено правомірність укладення даних договорів. Станом на 13.04.2020 року відповідачами не повернуто всієї суми заборгованості по тілу кредиту, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення 103 119,16 швейцарських франків заборгованості за кредитним договором №006-2900/756-0397 від 26.10.2007 року, 42 746 грн. 40 коп. судового збору - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником АТ «Універсал Банк» адвокатом Скоробагатим О.В. подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі представник АТ «Універсал Банк» зазначав, що оскаржується рішення Дніпровського районного суду м. Києва.

Представником відповідачів адвокатом Ковальчук Н.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вказуючи, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим а також ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Ковальчук Н.В. просила стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професуйну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року витребувано з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 541/956/20 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно повідомлення Дніпровського районного суду м. Києва, яке надійшло до суду 29 березня 2023 року, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва справа за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не перебувала та судом не розглядалась.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

На виконання вимог ухвали суду, 08 травня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 05 квітня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року витребувано з Дарницького районного суду м. Києва матеріали цивільної справи №541/956/20.

30 травня 2023 року матеріали цивільної справи №541/956/2 за позовом

АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника АТ «Універсал Банк» адвоката Скоробагатого О.В. на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник АТ «Універсал Банк» Антіпова О.А. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідачів адвокат Ковальчук Н.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що 26 жовтня 2007 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), було укладено кредитний договір №006-2900/756-0397.

Відповідно умов Кредитного договору, кредитор зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 129 700 швейцарських франків, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом у розмірі 9,45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору.

Сплата відсотків у розмірі 9,45% річних базова процентна ставка відсотків річних за надання кредиту терміном - з 26.10.2007 року по 10.10.2025 року, а Відповідач зобов`язується погасити кредит, сплатити за його користування процент в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача, 29 березня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) було укладено Договір поруки № б/н.

Згідно умов Договору поруки, відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зобов`язується перед позивачем відповідати за невиконання відповідача ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), усіх його зобов`язань перед позивачем, що виникли за Кредитним договором та можуть виникнути в майбутньому.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Спірні правовідносини виникли з приводу того, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) укладеного з банком кредитного договору утворилася заборгованість.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,

є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Дотримання строку звернення до суду є однією з умов реалізації права на позов і пов`язано з реалізацією права на справедливий судовий розгляд. Інститут позовної давності запобігає виникненню стану невизначеності у правових відносинах.

Позовна давність забезпечує юридичну визначеність правовідносин сторін та остаточність рішень, запобігаючи порушенню прав відповідача. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявність обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, 14 січня 2015 року позивач звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості до Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків та просив суд прийняти рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , на користь АТ «Універсал Банк» суми заборгованості а кредитним договором№006-2900/756-0397 від 26 жовтня 2007 року у розмірі 136 671,28 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 01.12.2014 року складає 2 185 387,43 грн., з яких: 1 923 588,88 - заборгованість за кредитом, 257 373,61 грн. заборгованість за відсотками та 424,94 грн. - заборгованість по підвищеним відсоткам.

29 лютого 2016 року ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації гкраїнських банків було залишено без розгляду позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 звертала увагу на те, що закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням.

Таким чином, пред`явивши вимогу про дострокове повернення грошових коштів за Кредитним договором від 14 січня 2015 року та звернувшись до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, позивач в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язання за Кредитним договором з 10 жовтня 2025 року на 14 січня 2015 року.

Тобто, Позивач відповідно до положень статті 1050 ЦК України та положень кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов`язання.

В липні 2016 року позивач звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до відповідачів за вказаним кредитним договором.

Рішенням Миргородського міськрайноого суду Полтавської області від 13 листопада 2019 року, яке набрало законної сили, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 006-2900/756-0397 від 26 жовтня 2007 року в сумі 32175,57 швейцарських франків.

Вказаним рішенням суду встановлено, що станом на 10 травня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 157 669,86 швейцарських франків, з яких заборгованість по кредиту - 120 298,74 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам - 35 048,74 швейцарських франків, заборгованість по підвищеним відсоткам 2 322,38 швейцарських франків. В той же час, позивач заявив вимоги про стягнення лише простроченої заборгованості у розмірі 51021,60 швейцарських франків, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 12 634,74 швейцарських франків, частка достроково стягуваного тіла кредиту 1 015,74 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам 35048,74 швейцарських франків та заборгованість по підвищеним відсоткам 2322,38 швейцарських франків.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 листопада 2019 року встановлено, що позивач змінив строк виконання основного зобов`язання за вказаним кредитним договором з 10 жовтня 2025 року на 14 січня 2015 року.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 44/9519/12, Велика Палата дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ПК України.

Враховуючи, що позивач, вже реалізував своє право вимоги, звернувшись до постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків з відповідним позовом до відповідачів на всю суму заборгованості, тому позивач з дня звернення до Третейського суду, а саме 14 січня 2015 року втратив право нараховувати проценти за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частина 4 ст. 559 ЦК України встановлює правило згідно якого порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

У відповідності до умов Договору поруки, зазначений договір діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

Отже, умовами Договору поруки не встановлено строку припинення поруки. Однак, встановлено термін припинення поруки - до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

Верховний Суд у Постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-223цс16 зазначив, шо строк поруки відноситься до преклюзивних строків. При цьому «вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинна бути пред`явлена у судовому порядку в межах дії строку дії договору поруки або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем)».

Відповідно до умов Кредитного договору, а також, виходячи з вимог про дострокове повернення кредитних коштів, строк виконання основного зобов`язання було змінено. У зв`язку з цим, строк виконання основного зобов`язання настав ще у липні 2015 року.

При цьому, правом на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за Кредитним договором та Договором поруки Банк у строк протягом шести місяців не скористався, наслідком якого є припинення поруки.

Проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, суд Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв?язку з пропуском звернення позивачем строку позовної давності.

Висновки зроблені судом першої інстанції, не суперечать висновкам зробленим у справа, наведених заявником у апеляційній скарзі.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, Київський апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк», подану адвокатом Скоробагатим О.В. без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року - без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 08 травня 2019 року між адвокатом Ковальчук Н.В. та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) було укладено договір про надання правової допомоги. У п.4 Договору сторони визначили, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорара. Розмір гонорару та строки його виплати указані в окремому Додатку до цього договору який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно Додатку №1 від 08 травня 2019 року до Договору про надання правової допомоги від 08 травня 2019 року визначено розмір та строки його виплати.

Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги від 08 травня 2019 року, вартість послуг Адвоката за цим актом складає 5000 грн.

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До апеляційного суду не надано позивачем АТ «Універсал Банк»клопотання щодо зменшення витрат на правову допомогу.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Ураховуючи наведене, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що

відповідачем ОСОБА_1 було понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», подану адвокатом Скоробагатим Олександром Васильовичем залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114 м. Київ вул. Автозаводська, 54/19 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна