У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут.», звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху, із зазначенням недоліків які слід усунути.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було вказано на те, що:

Звернувшись із даним позовом до суду, позивач зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що стверджується відповідною інформаційною довідкою від 06.05.2021 року.

Разом із тим, матеріали позовної заяви містять інформаційну довідку від 06.05.2021, на яку посилається позивач. Однак слід звернути увагу на те, що згідно прохальної частини позовної заяви та розрахунку заборгованості,ТОВ «Наш-Добробут» просить стягнути із відповідачів заборгованість станом на 01 вересня 2023 року.

Тоді як актуальної інформації про право власності на квартиру, станом на день звернення до суду із даним позовом (або станом на 01.09.2023) позивачем до суду не надано.

Окрім того, матеріали справи не містять жодних відомостей на підтвердження проживання відповідачів за адресою вказаною у позовній заяві адресі після 06.05.2021.

Згідно позовної заяви 28.12.2016 року між ТОВ «Наш-Добробут» (надалі - Управитель) та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради укладено Договір про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою (з подальшими змінами та доповненнями).

Даний договір укладений у відповідності до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» за результатами проведеного конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно п.1 Договору, Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою:

АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Додатками до вказаного договору визначена ціна послуги з управління, яка складає фіксовану частину та не фіксовану, що додається - це вартість спожитої електроенергії місць загального користування.

Вартість послуг згідно Додатків 1 до Договору від 28.12.16 року становить : з 01.01.2017 року - 1,3875 грн., з 01.01.2018 року -2,0788 грн., з 01.01.2019 31.12.2018 року -3,18 грн., з 01.01.2020р. -3,18 грн., від 01.01.2021 року -3,89 грн., з 01.01.2022 року - 4,42 грн., з 01.01.2023 року за 1 кв.м. загальної площі майна.

При цьому позивач зазначає, що інформація щодо Управителя та ціни послуг з управління розміщувалися у друкованому виданні газети «УЖГОРОД» Ужгородської міської ради, у вигляді оголошень на кожному під`їзді обслуговуваного будинку та наданні співвласникам копій вказаних договорів.

Так, позивач стверджує, що з огляду на зазначене вище, договір про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою по АДРЕСА_3 є укладеним та потребує його виконання.

Разом із тим, до матеріалів позовної заяви не додано доказів на підтвердження наведеному: витягів із газети «УЖГОРОД», копії оголошень, підтвердження того, що відповідачам було надано копії вказаних договорів.

Крім того, у позовній заяві вказано на те, що Позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору … Разом із тим, матеріали справи містять копію претензії адресовану відповідачам із вимогою про погашення боргу перед позивачем за спожиті з 01.02.2018 по 31.01.2021 р. послуги.

Зі змісту претензії від 01.02.2021 вбачається, що початок періоду з якого виникла заборгованість відмінна від тої яка зазначена в позовній заяві, зазначено період з лютого 2018 року по січень 2021 року, тоді як у позовній заяві та в розрахунку заборгованості що до неї додано, початок розрахунку заборгованості вказується з червень 2017 року. Вказані розбіжності в позовній заяві необумовлені та необґрунтовані.

Так, в ухвалі було вказано на необхідність у зв`язку із наведеним, позивачу слід додати до позовної зави копії документів у належній якості для всіх учасників провадження.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача отримано 06.10.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом із тим, станом на 25.10.2023, недоліки на які вказано в ухвалі про залишення заяви без руху позивачем не усунуто, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком держави.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку,- вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош