Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6016/22 Головуючий у 1-й інст. Шалота К.В.
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу № 296/6016/22 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №296/6016/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича на додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В. у м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.12.2022 у справі №296/6016/22 його позовну заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №95373, вчинений 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.

09.05.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Бородін Д.В. подав до суду заяву, де просив прийняти у справі №296/6016/22 додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" (далі також - ТОВ "Фінфорс") на користь ОСОБА_1 понесені витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 10 000 гривень.

Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року заяву задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Фінфорс" на користь ОСОБА_1 2500 грн вказаних витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить судове рішення змінити, збільшивши суму стягнутих витрат на професійну правничу допомогу з 2500,00 грн до 10 000,00 грн.

Зазначає, що позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та надав відповідні докази. В свою чергу відповідач не заперечував щодо розміру витрат на професійну правничудопомогу, не подавав клопотання про їх зменшення. Вказує, що Верховний Суд у своїх рішеннях наголосив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020.

Таким чином, Верховний Суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір витрат позивач на професійну правничу допомогу з 10 000,00 грн до 2 500,00 грн.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 11.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст.368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, мотивуючи таким.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 16.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець Клименюк А.М., Товариство з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому серед іншого просив стягнути з відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 10 000 грн (а.с.2-13).

Позивачу ОСОБА_1 надавалася правнича допомога адвокатом Бородіним Д.В. на підставі ордеру на надання правової допомоги серії АМ № 1020996 від 23.06.2022, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №645 від 12.04.2012, виданого Житомирською обласною КДКА, договору про надання правничої допомоги від 20.06.2022 та протоколу погодження гонорару від 04.07.2022 (а.с.25-29).

В позовній заяві зазначено про попередні (орієнтовні) витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн, які позивач очікує понести (а.с.11).

Відповідно до п. 2.1. Договору про надання правничої допомоги від 20.06.2022, оплата за цим договором визначається і здійснюється відповідно до протоколу погодження гонорару (а.с.25 зворот).

Згідно із протоколом погодження гонорару від 04.07.2022, підписаного ОСОБА_1 та адвокатом Бородіним Д.В., вартість професійної правничої допомоги адвоката за представництво інтересів клієнта при розгляді справи за позовом клієнта до ТОВ "Фінфорс" про визнання виконавчого напису від 15.07.2021 №95373, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню, що складається з вивчення матеріалів справи та складення позовної заяви, є фіксованою, та складає 10 000 грн, які підлягають сплаті клієнтом на протязі 10 календарних днів після набуття судовим рішенням по справі за позовом клієнта, законної сили (а.с.27).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира позов ОСОБА_1 задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №95373, вчинений 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (а.с.59-60).

Оскільки при ухваленні даного рішення судом не було вирішено питання відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу, тому 09.05.2023 представником ОСОБА_1 адвокатом Бородіним Д.В. подано заяву про винесення додаткового рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 10 000 гривень.

Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року заяву задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Фінфорс" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Вирішуючи дане питання, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи проведено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, складність справи є незначною, відсутня необхідність у витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт полягав у складенні позовної заяви, а також враховуючи співмірність наданих послуг із складністю справи, предмета спору з урахуванням ціни позову про скасування виконавчого напису нотаріуса щодо стягнення з позивача боргу у сумі 8 361,00 грн, суд вважав, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн є явно завищеними і наявні підстави для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 2500 гривень.

Проте повністю погодитись із такими висновками місцевого суду не можна, оскільки обсяг наданої позивачу правової допомоги адвокатом Бородіним Д.В. не обмежується лише складанням позовної заяви, як це констатовано судом. Так, адвокатом було підготовлено та подано до суду: заяву про забезпечення позову, заяву про виправлення описки, заяву про прийняття додаткового рішення, що є підтвердженням надання правової допомоги в рамках даної справи, проте не враховано судом при визначенні її розміру.

На підставі наведеного та враховуючи принципи розумності і співмірності, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу до предмета спору та обсяг фактично наданих послуг, колегія суддів вважає частково прийнятними доводи апеляційної скарги та вбачає наявність підстав для її часткового задоволення і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 гривень.

Разом з тим, не можна визнати доречними в контексті даної справи посилання скаржника відносно правової позиції, наведеної у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, оскільки справа № 296/6016/22 за позовом ОСОБА_1 була розглянута в спрощеному провадженні без виклику сторін, а її матеріали не містять доказів належного повідомлення ТОВ «Фінфорс» про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення, що позбавило можливості подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича задовольнити частково.

Додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року змінити, збільшивши стягнуті з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу з 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень до 5000 (п`яти тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді