ЄУ № 712/1286/23
Провадження №2/712/1265/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Руденко А.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить звільнити його від сплати аліментів, які стягнуто з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 у цивільній справі №711/10177/18.

У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з нього на користь відповідача на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З лютого 2022 року син проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, а позивач продовжує сплачувати аліменти згідно судового наказу. На пропозицію позивача добровільно відмовитися від отримання аліментів відповідач не відреагувала, тому позивач вимушений звернутися до суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14.06.2023.

14.06.2023 підготовче судове засідання відкладено на 06.07.2023 за клопотанням представника відповідача.

06.07.2023 підготовче судове засідання відкладено на 10.08.2023 за клопотанням відповідача.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2023.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що на момент подачі позову син дійсно проживав разом з батьком.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Черкаси, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 24.06.2009, актовий запис №728.

На підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 № 711/10177/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.11.2018 і до повноліття сина.

З акту опитування сусідів № 15 від 05.01.2023 вбачається, що ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , з кінця лютого 2022 року по дату складення акту. Акт підписаний сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та затверджений головним спеціалістом, посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту К. Бінусовою.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов виховання неповнолітнього ОСОБА_4 від 17.06.2023 за адресою АДРЕСА_1 , неповнолітній ОСОБА_4 проживає за вказаною адресою з лютого 2022 року разом з батьком ОСОБА_1 . У квартирі створено належні умови для проживання, харчування, виховання, навчання та відпочинку неповнолітнього. Акт підписано соціальним педагогом ЗОШ № 2 ОСОБА_8 , класним керівником ОСОБА_9 , асистентом вчителя ОСОБА_10 та затверджений директором ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 ОСОБА_11 .

Відповідно до довідки від 15.06.2023 № 316 ОСОБА_1 самостійно займається вихованням сина ОСОБА_4 , мати участі у вихованні сина не приймає, не відвідує школу та батьківські збори.

Відповідно до довідки від 16.08.2023 № 374 ОСОБА_3 самостійно займалася вихованням сина ОСОБА_4 з 01.09.2016 по травень 2022 року, з червня 2022 року по час видачі довідки вихованням сина займається батько ОСОБА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2023/004497871, довідки від 15.09.2012, довідки про склад сім`ї від 19.10.2013 № 11453 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, фактичне проживання ОСОБА_4 разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується доказами, що надані позивачем і визнано відповідачем у судовому засіданні.

Суд не бере до уваги медичну документацію, додану до справи відповідачем, оскільки вона не стосується предмета позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина.

При цьому, відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або дитина проживає з батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Враховуючи, що син сторін проживає з позивачем з лютого 2022 року, знаходиться на його повному утриманні, що підтверджується матеріалами справи та визнано відповідачем у судовому засіданні, і цю встановлену обставину суд визнає тією істотною обставиною, яка за правилами ч. 2 ст. 197 СК України може бути підставою для звільнення платника аліментів від сплати аліментів.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що позовні вимоги визнані відповідачем, суд вважає позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивачем згідно квитанції № 0.0..1 від 09.02.2023 сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Таким чином, оскільки позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у сумі 536,80 грн., та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн., понесений нею при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 206, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 у справі № 711/10177/18.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області, яке знаходиться за адресою: 18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 192, повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок), сплаченого при подачі позову до суду згідно квитанції № 0.0..1 від 09.02.2023, виданої АТ КБ «Приватбанк».

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Черкаському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 12.10.2023.

Суддя: О.С. Стеценко