Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3227/22
Провадження № 2/935/201/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О. із секретарем - Криворучко Я.В., за участю позивача - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Дятла В.І., третьої особи - ОСОБА_2 та її представника -адвоката Кушніренка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року по січень 2020 року без реєстрації шлюбу, визнання удаваним договору дарування житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 від 28.04.1995 року, встановлення факту укладення договору купівлі-продажу, визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із даною позовною заявою та з урахуванням уточнень, просить суд:

встановити факт її проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1993 року до січня 2020 року;

визнати договір дарування від 28.04.1995 року посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Денисюк Н.А., згідно якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар цілий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 ;

встановити факт укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, з жилою площею 41 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує, що вона з 1993 року проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели з ним спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, взаємні права та обов`язки. У період спільного проживання у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Вказує, що у квітні 1995 року за спільні з чоловіком кошти, вирішили викупити у його матері ОСОБА_4 , житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 за 3 000 000 крб.

Зазначає, що у 2001 році від продажу належної їй квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , отримала грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, які були витрачені на благоустрій будинку та його ремонт (будівництво скважин, підключення газопостачання). З цього часу переїхали на постійне проживання у вказаний вище будинок, де проживали однією сім`єю. Вказує, що її чоловік за життя тяжко хворів, а вона опікувалася ним, оскільки він був лежачим хворим, після його смерті самостійно здійснила його поховання та розпорядилася речами померлого.

Вважає, що даний будинок є їх спільною сумісною власністю, адже була впевнена, що між її чоловіком та його матір`ю був укладений саме договір купівлі-продажу, а не договір дарування. Вказує, що договір дарування від 28.04.1995 року є удаваним, так як укладений між її чоловіком - ОСОБА_3 та його матір`ю - ОСОБА_4 , щоб приховати договір купівлі-продажу для обходу переважного права учасників спільної сумісної власності. Про укладений договір дарування дізналася лише у січні 2020 року, після смерті чоловіка. Тому з метою захисту своїх майнових прав та набуття права власності на житловий будинок звернулася до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з наведених у позові підстав.

Позивач вказала, що жила з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та дружина з 1993 року. Спочатку жили у м. Коростишеві, а з 2001 року у с. Стрижівка. Пояснила, що у 1995 році її свекруха ОСОБА_4 вказала їй, що за 3 млн. крб. вона перепише на неї будинок. Ці кошти позивачці дав її батько, які в подальшому ОСОБА_3 віддав своїй матері. Про те, що ОСОБА_3 та його мати уклали договір дарування, а не договір купівлі-продажу не знала. Вказала, що має інше житло в с. Козіївка, це стара батьківська хата.

Представник відповідача - староста Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради Томашевська М.О. в судове засідання не з`явилася направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Кушніренко А.В. в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав вказаних у письмових поясненнях. Вказали, що позивач не є стороною договору дарування, тому це не зачіпає її права. Встановлення факту не має для позивача юридичних наслідків. КпШС не передбачав факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а встановлення факту можливе лише з 01.01.2004 року. Набуте до 2004 року майно не може бути визнане спільною сумісною власністю подружжя. Зазначили, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту проживання позивачки з ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_2 .. Остання вказує, що вона є власником будинку, а позивач чинить перешкоди у користуванні її нерухомим майном.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання вказала, що позивач проживала з ОСОБА_3 як чоловік і дружина з 1993 року у м. Коростишеві. Пізніше, після того як придбали будинок переїхали жити до с. Стрижівка. Зі слів позивачки знає, що батьки останньої дали їй гроші у розмірі 3 000 000 крб. на придбання будинку.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання вказала, що позивач жила разом із ОСОБА_3 як чоловік і дружина приблизно з 1993 року у м. Коростишеві. У 2001 році придбали будинок в с. Стрижівка та переїхали жити до вказаного житла.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи на підставах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії договору дарування жилого будинку, що розташований в с. Стрижівці, Коростишівського району, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу Денисюк Н.А. від 28.04.1995 року реєстровий № 255, слідує, що ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 будинок, жилою площею 41 кв.м., який належав ОСОБА_4 на підставі довідки №184 виданої Стрижівською сільрадою 25.04.1995 року про право власності на житло згідно з записом в погосподарській книзі за №288.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії свідоцвта про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №180, слідує, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серїі НОМЕР_3 слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблений відповідний актовий запис №19.

З копії довідки виданої в.о. старости Стрижівського старостинського округу Волинець О.В., слідує, що позивач ОСОБА_1 , 1961 р.н., з 2001 року по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , що узгоджується з наявним актом депутата Коростишівської міської ради Зубка О.В. від 02.03.2020 №278.

Згідно довідки виданої старостою Стрижівського старостинського округу ОСОБА_8 від 01.08.2022 №214 слідує, що ОСОБА_1 згідно запису з погосподарської книги №9 за 2016-2023 роки є користувачем, головою домогосподарства, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рахунку №17 від 01.2020 та накладної №1 від 16.01.2020 року ОСОБА_1 організувала та оплатила послуги з поховання ОСОБА_3 , що також узгоджується з довідкою виданою старостою Стрижівського старостинського округу Томашевською М.О. від 20.02.2023 №81, де вказано про те, що ОСОБА_1 була співмешканкою померлого ОСОБА_3 доглядала його та понесла всі витрати на його поховання.

З копії акту депутата Коростишівської міської ради від 24.02.2023 №327, слідує, що ОСОБА_1 , з 2001 року спільно проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Коростишівського районного суду від 25.05.2022 у справі №935/3235/21 за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом визнано право власності на житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2022 №304331827, слідує, що житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачалося можливість набуття у спільну власність майна жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, а виникнення такого права стало можливим з 1 січня 2004 року, коли набрав чинності Сімейний кодекс України.

Згідно з частиною першою статті 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них (аналогічні положення містять пункти 1, 2 частини першої статті 57 СК України).

За змістом ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Стаття 58 ЦК Української РСР (на час укладння спірного правочину) визначала, що недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Із змісту наведених норм вбачається, що КпШС не передбачав можливості встановлення факту спільного проживання чоловіки та жінки без реєстрації шлюбу, що стало можливим після 01.01.2004 року.

Натомість згідно наданих позивачем довідок та актів слідує, що позивач проживала однією сім`єю та вела спільне господарства разом зі ОСОБА_3 з 2001 року по день його смерті в с. Стрижівка, а встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно позивачу для реалізації своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 .. Однак у відповідності до заповіту від 18.10.2018 року ОСОБА_3 заповів все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося своїй доньці ОСОБА_2 , яка успадкувала в тому числі і житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , тому встановлення факту проживання з ОСОБА_3 не спричинить будь-яких юридичних наслідків для позивача, в тому числі реалізації спадкових прав після його смерті.

За таких обставин вимоги позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1993 року по січень 2020 року включно не ґрунтуються на вимогах закону та не мають правового значення для визначення статусу спірного будинковолодіння, як спільної сумісної власності.

Крім того, позивач просить визнати укладений між ОСОБА_3 та його матір`ю - ОСОБА_4 договір дарування від 28 квітня 1995 року удаваним, аргументуючи це тим, що він по своїй суті є договором купівлі-продажу.

Однак будь-яких доказів цих обставин матеріали справи не містять, крім того рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.04.2021 року у справі №935/1551/20 досліджувалось питання щодо визнання цього договору недійсним та визнання майна спільною сумісною власністю, яким не встановлено ознак його недійсності.

Встановити те, що договір дарування від 28 квітня 1995 року є удаваним правочином суд не може із тих підстав, що сторони, які його укладали на даний час померли, тому встановити дійсність їх намірів щодо приховання цим договором іншого правочину неможливо, а відповідність їх намірів та волі на укладання саме договору дарування перевірялися нотаріусом який і посвідчував цей договір.

У відповідності до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому вирішити питання про права обов`язки осіб, які на на момент подання відповідного позову вже померли, є неможливим, оскільки їх цивільна правоздатність вже припинилась.

Крім того, матеріали справи не місять будь-яких інших доказів на підтвердження того що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навмисно виражали не ту внутрішню волю під час укладання договору дарування та, що умисно оформили такий договір, але між ними насправді встановлюються правовідносини щодо укладання договору купівлі-продажу.

Позовні вимоги щодо встановлення факту укладання сторонами ОСОБА_3 та його матір`ю - ОСОБА_4 саме договору купівлі-продажу та визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , є похідними тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, не доведені належними та допустими доказами, тому не підлягають до задоволення повністю.

З огляду на положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Враховуючи зазначене вище та керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 263-266, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року по січень 2020 року без реєстрації шлюбу, визнання удаваним договору дарування житлового будинку розташованого АДРЕСА_1 від 28.04.1995 року та встановлення факту укладення договору купівлі-продажу, визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області, .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_5 , проживає в АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 02.10.2023 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО