КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/1716/22 Головуючий у 1 інстанції: Українець В.В.
провадження №22-ц/824/5777/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що 13 вересня 2020 року він отримав електронне повідомлення від банку про накладення арешту на його картковий рахунок.

За даними Автоматичної системи виконавчих проваджень йому стало відомо, що у провадженні приватного виконавця Русецького П.С. знаходиться виконавче провадження

№630200444 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» суми боргу.

Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №2649 про стягнення з нього боргу у суми 310279 гривень 22 копійки на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС».

У ході примусового виконання виконавчого напису з нього було частково стягнуто заборгованість у розмірі 185 773 гривні 92 копійки, що підтверджується листом-довідкою приватного виконавця №1784 від 30 березня 2021 року.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року визнано виконавчий напис, вчинений 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649, таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 26 лютого 2021 року.

Вказував, що він звертався до відповідача з вимогою від 25 лютого 2021 року про повернення безпідставно набутих грошових коштів, яка була отримана останнім 02 березня 2021 року, проте, відповідач зазначену вимогу проігнорував.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року стягнуто з ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на його користь грошові кошти у сумі 168616 гривень 40 копійок (кошти, що фактично отримані відповідачем на банківський рахунок). Рішення набрало законної сили 16 грудня 2021 року.

На підставі зазначеного ним було отримано виконавчий лист 760/13090/21.

Зазначав, що 24 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

06 січня 2022 року у рамках зазначеного виконавчого провадження йому було перераховано суму боргу в розмірі 168 616 гривень 40 копійок.

Таким чином, відповідач у період від 16 вересня 2020 року до 06 січня 2022 року протиправно утримував належні йому грошові кошти в сумі 168616 гривень 40 копійок.

У зв`язку з цим, у відповідача утворилась заборгованість за період від 16 вересня 2020 року до 06 січня 2022 року у розмірі 29487 гривень 89 копійок, що складається з:

- 22 881 гривні 25 копійок - інфляційні збитки, пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання;

- 6 606 гривень 64 копійки - три проценти річних.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки, пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання у розмірі 22 881 гривні 25 копійок, три проценти річних у сумі 6 606 гривень 64 копійки та судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовну заяву залишити без задоволення.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26.01.2021 року задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Києва Русецький П.С., приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та визнано виконавчий напис нотаріуса Личука Т.В. від 14.07.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №2649 таким, що не підлягає виконанню. Рішення у справі набрало законної сили 26.02.2021 року.

В подальшому рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року було стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 168 616 грн 40 коп. в якості повернення неправомірно стягнутих грошових коштів. Рішення у вказаній справі набрало законної сили 16.12.2021 року.

Зазначає, що з наведеного вбачається, що зобов`язання у відповідача перед позивачем сплати виникло саме 16.12.2021 року, тобто з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення коштів.

В той же час позивач просив стягнути компенсацію за період від 16.09.2020 року. З наведеного вбачається, що надані позивачем розрахунки збитків не можуть бути взятими до уваги судом.

Крім того, звертає увагу суду, що зобов`язання у відповідача перед позивачем виникло з недоговірних правовідносин, а за рішенням суду і позивач має право на примусове стягнення у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Наведене виключає можливість застосування у даних правовідносинах ст.625 ЦК України, яка передбачає порушення грошового зобов`язання, а не стягнення коштів в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи, що при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, вважає, що оскаржуване рішення повинно бути скасованим із постановленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову в частині стягнення безпідставно набутих коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» та зазначає, що позивач вважає, що строк виникнення зобов`язання виникає моменту вибуття з володіння ОСОБА_2 коштів з протиправних підстав - тобто, з 16.09.2021 року, а не з дати протиправного відчуження майна ОСОБА_2 .

Вважає, що відповідач неправомірно утримував грошові кошти позивача (майно) у своєму володінні, грубо порушуючи конституційні права, встановлені ст.41 Конституції України, щодо гарантованого права позивача володіти та розпоряджатись власним майном.

Зазначає, що 06.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць A.A. перераховано стягувану Нечіпоренко B.C. всю суму боргу - 168 616,40 грн.

Таким чином, відповідач в період від 16.09.2020 року до 06.01.2022 року протиправно утримував у себе майно та безпідставно ним користувався, а саме, грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 168 616,40 грн.

Вказує, що в діях відповідача рішенням суду встановлене грубе порушення прав позивача, заволодіння майном, утримування майна без належних правових підстав, користування та отримання доходу, що дає вагомі підстави для звернення до суду з метою захисту та відновлення порушених прав.

Відповідач безпідставно утримував у себе майно позивача, чим порушив грошове зобов`язання, встановлене рішеннями судів №760/13090/21 та №753/15251/20, що обґрунтовано призвело до порушення прав позивача в розумінні знецінення присудженої суми в наслідок інфляції, протиправного утримання та користування грошовими коштами протягом тривалого періоду, відсутність доходу від грошових коштів.

Крім того, апелянт стверджує що норми ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли на підставі рішення суду та сформовані у вигляді виконання (стягнення) грошового зобов`язання. Така позиція відповідача не збігається з правовою позицією та практикою Верховного Суду з цього питання.

Вважає, що доводи апеллянта, наведені в апеляційній скарзі, необгрунтовані, не мають посилання на чинну правову позицію та практику Верховного Суду. За цих факторів апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що за період від 16 вересня 2020 року, від дати примусового стягнення коштів з позивача за виконавчим написом, до 06 січня 2022 року - дати повернення коштів позивачу, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 29487 гривень 89 копійок, що складається з:

- 22 881 гривні 25 копійок - інфляційні збитки, пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання; - 6 606 гривень 64 копійки - три проценти річних.

Вказував, що розрахунок загальної суми заборгованості станом на 06 січня 2022 року наданий суду і відповідає вимогам закону.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону відповідає не повністю.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Встановлено, що впровадженні приватного виконавця Русецького П.С. знаходилось виконавче провадження №630200444 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» суми боргу.

Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649 про стягнення з нього боргу у суми 310279 гривень 22 копійки на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС».

Встановлено, що в ході примусового виконання виконавчого напису 16 вересня 2020 року з позивача було частково стягнуто заборгованість у розмірі 185 773 гривні 92 копійки, що підтверджується листом-довідкою приватного виконавця №1784 від 30 березня 2021 року.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року визнано виконавчий напис, вчинений 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649 таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 26 лютого 2021 року.

Позивач звертався до відповідача з вимогою від 25 лютого 2021 року про повернення безпідставно набутих грошових коштів, яка була отримана останнім 02 березня 2021 року. Проте, відповідач зазначену вимогу проігнорував.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року стягнуто з ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на користь позивача грошові кошти у сумі 168 616 гривень 40 копійок (кошти, що фактично отримані відповідачем на банківський рахунок). Рішення набрало законної сили 16 грудня 2021 року.

На підставі зазначеного рішення позивачем було отримано виконавчий лист 760/13090/21.

Встановлено, що 24 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

06 січня 2022 року у рамках зазначеного виконавчого провадження позивачу було перераховано суму боргу в розмірі 168 616 гривень 40 копійок, що підтверджується копією банківської виписки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З позову вбачається, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року про стягнення коштів на користь позивача було виконано у примусовому порядку 06 січня 2022 року.

Вирішуючи даний спір, суд першої здійснив розрахунок заборгованості за період з 16 вересня 2020 року, а саме: від дати примусового стягнення коштів з позивача за виконавчим написом, і до 06 січня 2022 року - дати повернення коштів позивачу.

Проте, суд не взяв до уваги те, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року, яким визнано виконавчий напис, вчинений 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649, таким, що не підлягає виконанню набрало законної сили 26 лютого 2021 року, а тому розрахунок інфляційних збитків та трьох процентів річних слід здійснювати саме з цієї дати, а саме від 26 лютого 2021 року до 06 січня 2022 року.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки, пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання у розмірі 13 771 гривні 96 копійок та три проценти річних у сумі

4 365 гривень 55 копійки.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Також, в порядку ст.141 ЦПК України слід стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на користь ОСОБА_1 610 грн 43 коп. судового збору за подання позовної заяви та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 572 грн 96 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (м. Київ, площа Солом`янська, 2, офіс 102-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) інфляційні збитки, пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання у розмірі 13 771 гривні 96 копійок та три проценти річних у розмірі 4 365 гривень 55 копійки, а всього: 18 137 грн 51 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (м. Київ, площа Солом`янська, 2, офіс 102-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 610 гривень 43 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (м. Київ, площа Солом`янська, 2, офіс 102-Б, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 572 гривні 96 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: