Справа № 946/6458/22
Провадження № 2/946/1436/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2022 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати поважними причин пропуску ОСОБА_6 строку на прийняття спадщини після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що позивач являється спадкоємцем за законом другої черги, оскільки являється сестрою ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 була позбавлена можливості в строк, передбачений законом, звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, у зв`язку з тяжкими хворобами, лікуванням від туберкульозу та ВІЛ в період смерті ОСОБА_7 та перебуванням в складних життєвих обставинах. 01.09.2021 року ОСОБА_6 звернулась до нотаріальної контри із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було роз`яснено про порядок оформлення спадщини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, при цьому пояснила, що ОСОБА_6 стало відомо про смерть брата 24-25 лютого 2019 року, наприкінці 2019 року ОСОБА_6 усно звернулась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, повім вдруге звернулась після рішення суду.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, 22.12.2022 року відповідачем ОСОБА_2 до суду надано відзив, згідно якого, зазначає, що доводи ОСОБА_6 є надуманими, необґрунтованими та незаконними і не підтверджені жодним доказом, а згідно п.п. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України «кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами на іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». Наголошує на тому, що у письмових заявах ОСОБА_6 поданих нею до суду по справам, пов`язаним із набуттям нею спадкових прав після смерті ОСОБА_7 містяться твердження, які суперечать один одному та які підтверджують факт зловживання правами та суперечливої поведінки з боку позивачки. Щодо обізнаності про факт смерті ОСОБА_7 та проживання ОСОБА_6 на час смерті ОСОБА_7 : 1) у позовній заяві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 14 серпня 2020 року (справа № 946/5022/20), ОСОБА_6 , зокрема, вказала: Про те, що помер мій брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 я навіть не знала, у зв`язку з тим, що останній раз я його бачила 26 січня 2019 року і він звернувся до мене, щоб позичити трохи грошей на поїздку до Одеси…; І вже приблизно перед Новим Роком мій другий брат по матері ОСОБА_8 , розповів мені що ОСОБА_7 помер…; ОСОБА_9 завжди працював на будівельних майданчиках … частенько він виїжджав за межі міста на роботу … А коли він приїжджав, то завжди жив у мене на квартирі по АДРЕСА_1 .; 2) у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення від 22 червня 2021 року (справа № 946/5199/21) заявниця зазначила наступне: Я, ОСОБА_10 є рідною сестрою, (по батьку) ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2013 року по 2020 рік постійно проживала з братом за адресою АДРЕСА_2 .; 3) в уточненій позовній заяві від 08.08.2022 року про визнання права власності на спадкове майно (справа № 946/10325/21) позивачка просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_7 з 2013 року по день його смерті та зазначає, що проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті; 4) у позовній заяві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 23 вересня 2022 року (справа № 946/6458/22), ОСОБА_6 , зокрема, вказує: У зв`язку із станом здоров`я, я ОСОБА_6 , постійно проживала з братом за адресою: АДРЕСА_2 , але часто знаходилася на стаціонарному лікуванні. Щодо визнання (невизнання) факту пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та підстав пропуску строку: 1) у позовній заяві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 14 серпня 2020 року (справа № 946/5022/20), ОСОБА_6 , визнала, що пропустила строк для прийняття спадщини та вказала, що строк для прийняття спадщини був пропущено нею у зв`язку з наступним: Я не змогла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що я не знала, що мій брат помер, оскільки він поїхав працювати до іншого міста.; 2) у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення від 22 червня 2021 року (справа № 946/5199/21) та в уточненій позовній заяві від 08.08.2022 року про визнання права власності на спадкове майно (справа № 946/10325/21) позивачка просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_7 з 2013 року по день його смерті та зазначає, що проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті; 3) у позовній заяві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 23 вересня 2022 року (справа № 946/6458/22), ОСОБА_6 , визнає факт пропуску строку для прийняття спадщини одночасно зазначаючи, що нібито постійно проживала разом з братом за адресою: АДРЕСА_2 , в поважність пропуску строку для прийняття спадщини пов`язує з хворобами та відповідно відсутністю фізичної можливості звернення до нотаріуса. Наголошує на тому, що у позовній заяві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 23 вересня 2022 року (справа № 946/6458/22), ОСОБА_6 , зазначає, що вона постійно проживала разом з братом за адресою: АДРЕСА_2 . За таких умов, вказане твердження позивачки суперечить її позовним вимогам, оскільки якщо позивачка дійсно проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, то вона не пропустила строк для прийняття спадщини, а отже й відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, вважає, що дії ОСОБА_6 , а саме: звернення до суду 14.08.2020 року з позовом про надання додаткового строку про прийняття спадщини (справа № 946/5022/20); звернення до суду 22.06.2021 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті (справа № 946/5199/21); звернення до суду 07.12.2021 з позовом про визнання права власності на спадкове майно, який було уточнено (доповнено) вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті (справа № 946/10325/21); звернення до суду 23.09.2022 з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з одночасним зазначенням в позовній заяві інформації про те, що нібито позивачка проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті (справа № 946/6458/22); обґрунтування вимог за вищевказаними письмовими заявами на адресу суду, різними обставинами, які суперечать один одному; є беззаперечним проявом зловживання правами та суперечливої поведінки позивачки, що не узгоджується із засадами розумності, добросовісності та справедливості, визначеними статтею 3 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, 26.01.2023 року відповідачем ОСОБА_4 до суду надано відзив, згідно якого, зазначає, що доводи ОСОБА_6 є надуманими, необґрунтованими та незаконними і не підтверджені жодним доказом. Вважає, що поважність строку для прийняття спадщини після ОСОБА_7 позивачем не доведено достовірними доказами.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2020 року, ОСОБА_6 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом про надання додаткового строку про прийняття спадщини (справа № 946/5022/20, провадження №2/946/455/22, суддя Бурнусус О.О.), в якому просила визнати за нею, ОСОБА_6 додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання судом рішення законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 січня 2022 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 946/5022/20, позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про надання додаткового строку про прийняття спадщини залишено без розгляду на підставі заяви позивачки про залишення її позову без розгляду.

В подальшому, 23 червня 2021 року ОСОБА_6 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (справа № 946/5199/21, провадження №2-о/946/115/21, суддя Жигулін С.М.), а саме встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_6 з померлим ОСОБА_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , блок 1 з 2013 року по день смерті ОСОБА_7 .

22 липня 2021 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 946/5199/21, задоволено заявлені вимоги ОСОБА_6 . Суд встановив факт проживання однією сім`єю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , блок 1 з 2013 року на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року по справі № 946/5199/21, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2021 року скасовано, заяву ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Крім цього, 07 грудня 2021 року ОСОБА_6 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно (справа № 946/10325/21, провадження №2/946/759/22, суддя Присакар О.Я.), в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на блок АДРЕСА_4 .

08 серпня 2022 року ОСОБА_6 було подано до Ізмаїльського міськрайонного суду «уточнення позовної заяви про визнання права власності на спадкове майно», згідно якої до позовних вимог було додано вимогу про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_6 з померлим ОСОБА_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2013 року по день смерті ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_6 право власності на житловий блок АДРЕСА_4 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2022 позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі заяви позивачки про залишення її позову без розгляду.

23 вересня 2022 року ОСОБА_6 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про надання додаткового строку про прийняття спадщини.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Присакар О.Я. (справа №946/6458/22, провадження №2/946/1436/23) від 28.09.2022 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Присакар О.Я. від 18.07.2023 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , повторно виданим 13 лютого 2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Отже, часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме з цього часу починається шестимісячний строк для прийняття спадщини, якій закінчився 23 серпня 2019 року.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_7 , немає.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_7 являється сестра ОСОБА_6 , що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №5 від 13 лютого 2020 року про народження ОСОБА_7 та свідоцтвом про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_3 , повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, де батьком вказаний ОСОБА_12 , та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 06.11.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_7 , не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та в установлений законом строк, відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджено копією спадкової справи №40/2019, заведеної після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які долучена до матеріалів справи.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_6 звернулась до нотаріуса 01.09.2021 року, після рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2021 року (справа № 946/5199/21), тобто з пропуском шестимісячного строку.

Крім цього, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , до нотаріуса звернулась 23.03.2019 року ОСОБА_4 , яка вважає себе спадкоємцем за законом четвертої черги та 08.08.2019 року ОСОБА_2 , якій є двоюрідним братом померлого, тобто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі №565/1145/17 визначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я не у всіх випадках може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є необхідність врахування тривалості стаціонарного чи амбулаторного лікування, характеру захворювання, стану хворого тощо.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 липня 2022 року в справі № 650/48/20 (провадження № 61-10889св21).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що вона є лікарем, завідувачем інфекційного відділення. У 2011 році в ОСОБА_6 був виявлений ВІЛ, у 2013 році цей діагноз був підтверджений. У 2014 році була призначена пожиттєва терапія. У 2017 році в ОСОБА_6 був епізод туберкульозу. З 2014 році ОСОБА_6 перебуває на АРТ-терапії, що прирівнюється до амбулаторного лікування. Один раз в 3 місяці вона приходить за препаратами, один раз в 6 місяців здає аналізи. На такому лікуванні вона не обмежена у правах, може займатися своїми справами, працювати, їздити.

Тобто, з показів свідка вбачається, що перебування ОСОБА_6 на амбулаторному лікуванні не перешкоджало їй з 23.02.2019 року по 23.08.2019 року подати заяву про прийняття спадщини.

Згідно відповіді КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради» №177-ДСК від 31.05.2023 року встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходилась на туб. обліку в Ізмаїльському міжрайонному протитуберкульозному кабінеті сайт АРТ «Довіра» №11 з приводу захворювання на туберкульоз з 22.01.2020 року з діагнозом: А 19.8 РТБ пре-ШЛС обох легень дисемінований Дестр. + (фаза обсіменіння) МБТ+М+МГ+R-К+ резист І (HRE), резист ІІ (KmLfxMfx) гіст. 0 кат. 4 ког. 1 (2020 р.) ВДТБ 2013 р. з 22.01.2020 року по 06.10.2021 року знаходилась на амбулаорному лікуванні в КНП «ООЦСЗХ» ЩЩЗ Ізмаїльський міжрайонний протитуберкульозний кабінет сайт АРТ «Довіра» №11. ОСОБА_6 вважалась бактеріовиділювачем та епідемічно небезпечною для оточуючих з січня 2020 року. У зв`язку з абцелюванням з 16.03.2020 року хворій надавались усні вказівки щодо можливості знаходження контакту з громадянами. 06.10.2020 року ОСОБА_6 успішно закінчила амбулаторний курс лікування з результатом «Вилікуваний», отримала 600 доз. 31.03.2022 року переведена з категорію 5.1.

Таким чином, ОСОБА_6 перебувала з 22.01.2020 року по 06.10.2021 року на амбулаторному лікуванні, з січня 2020 року була небезпечною для оточуючих, разом з тим ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а строк на подачу заяви про прийняття спадщини, закінчився 23.08.2019 року.

Виписний епікриз стосовно лікування ОСОБА_6 з 02.02.2016 року по 21.03.2016 року; виписку із медичної карти про перебування ОСОБА_6 на лікуванні з 05.10.2017 року по 30.03.2018 року; виписку із медичної карти про перебування ОСОБА_6 на лікуванні з 16.05.2018 року по 23.05.2018 року суд не приймає до уваги, в зв`язку з тим, що згідно цих документів, лікування позивача завершилось до дня смерті ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_6 вона ніколи не бачила. ОСОБА_7 проживав з її донькою з 1999 року за адресою: АДРЕСА_5 . Її донька померла у 2012 році. З померлим ОСОБА_7 позивач ОСОБА_6 не проживала, на його похоронах не була. Після смерті ОСОБА_7 в його квартирі живуть квартиронаймачі з 2017 року до теперішнього часу. Після смерті доньки ОСОБА_7 проживав з нею як зять.

При цьому, позивачем не було надано належних та допустимих доказів спільного проживання ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 на момент його смерті.

Крім цього, суд зазначає, що ОСОБА_6 тривалий час не зверталась до нотаріуса і після спливу відповідного шестимісячного строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні обставини, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання заяви про прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги, що поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем не доведено належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про надання додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України,ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ), про надання додаткового строку для прийняття спадщини після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2023 року.

Суддя: О.Я.Присакар