Номер провадження: 22-ц/813/6838/23
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», третя особа без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Ярема Х.С. 21 червня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «Форвард Фінансів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріусу № 72603 від 11.06.2021 року Необхідність забезпечення позову обґрунтована тим, що не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав, за яким він звернувся до суду, оскільки спірний виконавчий напис знаходиться на примусового виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В., яка проводить виконавчі дії щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 у рамках виконавчого провадження № 68441187, відкритого 01.02.2022 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 95-103).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що кошти позивача будуть відчужені та він не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду, у зв`язку із чим є всі підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм процесуального права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено частиною 1 статті 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», надалі Постанова).

Відповідно до п. 4 Постанови суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегією суддів прийнято до уваги, що Верховний Суд у постанові від 04.05.2023 року по справі №916/3710/22 наголошував на тому, що, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості, який позивач вважає таким, що не підлягає виконанню через спірність виникнення суми заборгованості. ОСОБА_1 зокрема зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом без наявності документа, який підтверджує безспірність заборгованості.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її можливістю передчасного стягнення з нього коштів, що призведе до неможливості ефективного захисту його прав у визначений законом спосіб, зумовить виникнення між сторонами інших спорів та неспівмірно збільшить тягар витрат на відновлення заявлених до захисту прав.

Колегією суддів встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого напису, правомірність вчинення якого оскаржується позивачем у цій справі.

Так, на підставі оспорюваного виконавчого напису 01.02.2022 року приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №6441187. 18.02.2022 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

ОСОБА_1 просив зупинити стягнення, яке вже відбувається на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса.

Колегія суддів приймає до уваги, що у цій справі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, а тому у випадку її задоволення судове рішення не вимагатиме примусового виконання. Враховуючи вимоги ст. 150 ЦПК, суд має досліджувати та застосовувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом, без нових звернень до суду.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи вжиття приватним виконавцем дій на підставі виконавчого напису, який позивач оскаржив в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів доходить до висновку, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

У разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі приватний виконавець примусово стягне суму коштів з позивача, останній не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 .

Запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків.

Захід забезпечення позову, який полягає у зупиненні стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в цьому випадку до вирішення спору по суті про відповідність / невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Вказане кореспондується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18, від 25.02.2019 року у справі №924/790/18, від 11.10.2019 року у справі №910/4762/19, від 06.04.2020 року у справі №203/1491/19, від 30.09.2020 року у справі №910/19113/19, від 15.01.2021 року у справі №914/1939/20, від 31.05.2023 року у справі №910/8291/22.

З урахуванням зазначеного колегія суддів доходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса та встановлення заборони на здійснення виконавчих дій є адекватним та ефективним заходом забезпечення позову, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Посилання суду першої інстанції на те, що пункт 10-2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Законом України «Про виконавче провадження» на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року, було доповнено новим абзацом наступного змісту: «забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів», - є необґрунтованим, оскільки вказані норми закону є тимчасовими та не виключається їх скасування у період розгляду даної справи, що призведе до порушення прав та законних інтересів позивача.

При вказаних обставина, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, порушив норми процесуального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, і є підставою для скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за №72603 від 11 червня 2021 року за виконавчим провадженням №6441187 від 01 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» () заборгованості у розмірі 8467,66 гривень, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Володимирівною.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 06 жовтня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе