Справа № 615/1837/23
Провадження № 2/615/310/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Клименко Н.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Валківської міської ради Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Левчук Сергій Васильович, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

15.09.2023 позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно технічного паспорту, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що спірний будинок належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого значиться бабуся ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті спадщину прийняла мати ОСОБА_2 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, за життя була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка проживала разом з матір`ю, доглядала її до смерті, після чого зареєструвала місце проживання за цією адресою, як ВПО. Несвоєчасно звернулася до нотаріуса через активні бойові дії, що призвело до нестабільної роботи реєстрів.

Хоча є спадкоємцем І черги, інших спадкоємців немає, не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки житловий будинок належить до колгоспного двору, за життя власника не був переоформлений з колгоспного типу двору на робочий і відповідно не був належним чином зареєстрований згідно законодавства, що діяло до 01.01.2013, окрім того, пропустила 6-місячний строк для прийняття спадщини.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 19.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Представник позивачки адвокат Куляшова С.М. позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Представник відповідача міський голова Скрипніченко В.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками позивачки є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , про що свідчать дані свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 06.02.1990 Манченківськю селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №73.

30.06.1995 позивачка зареєструвала шлюб, після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 16.06.1998 Харківським райвідділом РАГС Харківської області, актовий запис №36.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 19.02.1973 виконкомом Старомерчицької селищної ради за реєстровим №268, головою колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . значиться ОСОБА_3 .

За даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 15.02.2000 Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №22.

Згідно довідки виконавчого комітету Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області №2-19/205 від 20.04.2001, ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , так як була зареєстрована та проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , проводила поточний ремонт, догляд за присадибною ділянкою, сплачувала податкові платежі.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 13.09.2022 Валківським відділом ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №610.

Зі змісту інформації приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області №01-16/378 від 04.09.2023, після смерті ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , спадкова справа не відкривалась.

До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який належить до колгоспного типу двору, головою якого є ОСОБА_3 . Після її смерті спадкова справа не відкривалась, але спадщину прийняла ОСОБА_2 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивачка є спадкоємцем за законом І черги відповідно до ст.1261 ЦК України після померлої ОСОБА_2 , але належність житлового будинку до колгоспного двору позбавляє її можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі. Окрім того, не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк в зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду.

У відповідності до ст.318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст.2 ЦК України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України переходить до його спадкоємців.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до 15.11.2023.

Згідно вимог ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

За змістом ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

П.24 постанови визначає, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які повинні бути пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, враховуючи наявність у спадкоємця бажання для прийняття спадщини та обставини, які перешкоджали поданню заяви до нотаріальної контори, суд вбачає наявними правові підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Ст.1299 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст.120-126 ЦК (в ред. від 18.07.1963), які втратили чинність на підставі ЗУ №3718-12 від 16.12.1993. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов`язків щодо майна колгоспного двору іншими суб`єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою.

Ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом.

За положеннями ст.120,123 ЦК в ред. від 18.07.1963, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

Враховуючи наведені правові норми, померла ОСОБА_3 , як голова колгоспного двору станом на 15.04.1991 не втратила права власності на спірний будинок, який в цілому входить до складу її спадщини.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивачки, оскільки докази свідчать про право власності померлої ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що незаконність набуття права власності померлою судом не встановлено, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20.10.2023.

Суддя А.П. Токмакова