Номер провадження: 22-ц/813/6559/23
Справа № 499/575/23
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно списаних коштів та стягнення неустойки, на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 26 травня 2023 року, постановлену під головуванням судді Погорєлова І.В. 26 травня 2023 року у смт. Іванівка Одеської області, -

встановила:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно списаних коштів та стягнення неустойки.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 26 травня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно списаних коштів та стягнення неустойки було передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються в тому числі і Законом України «Про захист прав споживачів», а відтак споживач - у даному випадку позивач, має право на пред`явлення позову за його зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Ухвалюючи судове рішення про направлення цивільної справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що після укладення сторонами договору споживчого кредитування виникають інші правовідносини, які регулюються умовами цього договору та іншими спеціальними законами, тому до спорів в процесі виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватися.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною другою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (частина 5 статті 28 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із несанкціонованим списанням коштів в сумі 19 500 грн. з карткового (кредитного) рахунку ОСОБА_1 , та списанням коштів у сумі 1 900 грн. з карткового (зарплатного) рахунку позивачки, відкритих у АТ «Державний ощадний банк України».

У зв`язку із викладеним, ОСОБА_1 вважала, що Банком порушено її права, як споживача фінансових послуг, у зв`язку із чим остання просила стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» суму списаних з її рахунків грошових коштів у розмірі 21 600 грн. та пеню в сумі 1 980 грн.

Таким чином АТ «Державний ощадний банк України» є надавачем відповідних послуг, а ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, які необхідні для задоволення її власних потреб.

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками, продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року N 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз`яснено, що споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Відповідно до роз`яснення, яке надано судам у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів», що стало підставою для перевірки судом першої інстанції дотримання правил пред`явлення позову за загальною чи альтернативною підсудністю.

Однак, на підставі вказаної перевірки суд дійшов невірного висновку про те, що виникли між сторонами правовідносини регулюються умовами договору споживчого кредитування, у зв`язку із чим до спорів в процесі виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватися.

При цьому судом не було враховано, що ОСОБА_1 вимоги про порушення умов договору споживчого кредитування взагалі не заявлялись.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі Іванівським районним судом Одеської області, та її підсудність Печерському районному суду м. Києва, що не узгоджується із нормами ЦПК України.

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Іванівського районного суду Одеської області від 26 травня 2023 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 2 ст. 369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 26 травня 2023 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно списаних коштів та стягнення неустойки направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2 «а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе