ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 953/1200/23

провадження № 22ц/818/2095/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Тичкової О. Ю., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Юнекс Банк», представник позивача Панасюк І. Л.,

відповідачка ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року в складі судді Лисиченко С.М.

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «Юнекс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» з анкетою-заявою про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки, на підставі якої підписано виписку-повідомлення № НОМЕР_1 .UAH.

Підписанням анкети-заяви та виписки-повідомлення ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася і погодилася з Публічною пропозицією банку на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з Умовами та правилами надання банківських послуг.

ОСОБА_1 отримала банківську платіжну картку, надала банку розписку про отримання картки та про ознайомлення з Правилами користування карткою, визначеними у Публічній пропозиції Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.unexbank.ua.

Як вбачається з умов договору банк відкрив відповідачці особовий рахунок у гривні, надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї.

Однак, відповідачка не виконувала свої зобов`язання за договором належним чином, у зв`язку з чим станом на 01 червня 2022 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 80 621,29 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 71 441,02 грн, сума заборгованості за процентами і комісіями 9180,27 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 80 621,29 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Юнекс Банк» - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 вересня 2019 року, яка складається із заборгованості за наданими кредитними коштами у розмірі 71 441,02 грн; відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог; стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судовий збір у розмірі 2378,29 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство «Юнекс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні нарахованих процентів та комісії у розмірі 9180,27 грн і 305,71 грн судового збору та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості за процентами та комісією, не взяв до уваги умови Договору про комплексне банківське обслуговування та Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно яких банк мав право нараховувати проценти до повного погашення заборгованості. Відповідачка була обізнана з такими умовами кредитування та погодилась на них. Від договору вона не відмовлялась, взяла на себе зобов`язання повернути суму коштів за договором з відповідними процентами, комісіями щомісячно та до повного погашення заборгованості. Суд помилково посилався на не надання ним умов тарифного плану та доказів ознайомлення з ним відповідачки, оскільки предметом розгляду є заборгованість за кредитним договором, а не оскарження правочину.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Юнекс Банк» необхідно задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідачки заборгованості за процентами та комісією у розмірі 9180,27 грн мотивовано тим, що банком не надано детального розрахунку заборгованості по комісії та відсоткам, зокрема, не зазначено: відсоткову ставку та суму заборгованості, на яку нараховуються відсотки по кожному платіжному періоду; окремий розрахунок по нарахованих відсотках; окремий розрахунок по нарахованій комісії. У анкеті-заяві та виписці-повідомленні відсутні дані про домовленість сторін щодо розміру комісії та порядку її нарахування.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» із анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, а також 01 жовтня 2019 року підписала виписку-повідомлення № НОМЕР_1 .UAH до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у Акціонерному товаристві «Юнекс-Банк» (а. с. 27, 28).

Як вбачається з підписаних анкети-Заяви від 30 вересня 2019 року та виписки-повідомлення від 01 жовтня 2019, ОСОБА_1 встановлений кредитний ліміт у розмірі 75 000,00 грн із сплатою 52,00% річних. Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців (а. с. 27, 28).

Відповідна інформація міститься також у підписаному позичальницею паспорті споживчого кредиту, відповідно до якого строк дії кредиту становить 12 місяців з можливістю продовження на новий строк (продовження строку дії на 12 місяців) до закінчення строку дії платіжної картки (а. с. 29).

За умовами вказаного договору банк відкрив ОСОБА_1 особовий рахунок та надав відповідну платіжну картку, якою вона користувалась, що підтверджується виписками по рахунку за період з 30 вересня 2019 року по 01 червня 2022 року (а. с. 3-21, 22-25).

З розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 01 червня 2022 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед банком у розмірі 80 621,29 грн, яка складається з: 71 441,02 грн - основної заборгованості за кредитом та 9 180,27 грн - заборгованості за процентами (а. с. 26).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першої, другої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Положеннями частини першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений висновок є усталеним у практиці Верховного Суду та послідовно підтримується у його постановах.

Як встановлено судом, 30 вересня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву та 01 жовтня 2019 року - виписку-повідомлення, за умовами яких отримала кредитну картку з кредитним лімітом 75 000,00 грн.

У зазначених анкеті-заяві та виписці-повідомленні викладені істотні умови кредитного договору, як то розмір кредитного ліміту 75 000,00 грн, відсоткова ставка за кредитом в розмірі 52,0 % річних, строк дії - 12 місяців, тобто до 01 жовтня 2020 року (а. с. 27, 28).

Разом з тим, з виписок по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що вона продовжувала користуватися банківською карткою та кредитними коштами і після 01 жовтня 2020 року. Останнє використання коштів здійснено ОСОБА_1 01 квітня 2022 року у розмірі 568,00 грн та 2107,00 грн як розрахунок за товари та послуги. Також, у березні 2022 року нею здійснено погашення процентів за договором у розмірі 148,18 грн. Тобто, строк надання кредиту продовжився після 01 жовтня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами і комісіями в розмірі 9180,27 грн суд першої інстанції виходив з того, що з наданого банком розрахунку неможливо встановити розмір відповідної заборгованості, що підлягає стягненню, адже він є неконкретизованим та з нього не вбачається порядок нарахування, ставка, періоди тощо.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що банком надано як доказ виписки по рахунку позичальниці.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

З наданих банком виписок по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що сума заборгованості за процентами у розмірі 9180,27 грн складається з заборгованості за процентами за три місяці, що нарахована станом на 31 березня 2022 року у розмірі 2986,46 грн, 29 квітня 2022 року - 3039,80 грн та 31 травня 2022 року - 3154,01 грн (а. с. 25).

Вказані проценти нараховані на суму тіла кредиту за відповідні періоди за відсотковою ставкою 52,0% річних, що вказана в анкеті-заяві.

Зазначена у виписці сума заборгованості за процентами відповідає вказаній у розрахунку банку, який відповідачкою не спростовано. Контррозрахунку заборгованості за процентами не надано.

Таким чином, з наданих банком доказів суд першої інстанції міг самостійно встановити розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, перевіривши наданий банком розрахунок.

Щодо заборгованості за комісією, то з банківської виписки вбачається, що у суму 9180,27 грн входить лише заборгованість за процентами, а не за комісією. В анкеті-заяві та виписці-повідомленні також відсутні умови договору про встановлення комісії та її розміру. Тарифів банку, які б передбачали комісію, її розмір та підстави її нарахування, суду не надано. Отже, стягненню підлягає сума в розмірі 9180,27 грн саме як заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом.

Виходячи з наведеного, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» заборгованості за процентами у розмірі 9180,27 грн.

Судове рішення в частині задоволення вимог банку сторонами не оскаржується, та судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції задоволено скаргу банку та збільшено суму заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки, то з ОСОБА_1 слід стягнути на користь банку судовий збір за подання позову, що не був стягнутий судом першої інстанції, у розмірі 305,71 грн (2684,00 грн 2378,29 грн стягнуті судом) та за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн, а всього 4331,71 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.376, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Юнекс Банк» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року в оскаржуваній частині - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягнення заборгованості за процентами та залишку судового збору задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» 9180,27 грн заборгованості за процентами та 305,71 грн залишку судового збору за подачу позову.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» 4026,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. Ю. Тичкова

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2023 року.