Провадження № 2-о/127/398/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про встановлення факту визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про встановлення факту батьківства, мотивуючи вимоги тим, що заявник та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували у фактичних шлюбних відносинах як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у органах реєстрації актів цивільного стану в період часу з 2012 року по 2020 рік.

Від їхніх стосунків у заявника та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна дитина син ОСОБА_4 .

Оскільки заявник та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували, то у актовому записі про народження дитини відомості про батька було записано відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері).

ОСОБА_3 не подавав із заявником спільної заяви до органів ДРАЦС про визнання батьківства, хоча мав такий намір та фактично визнавав себе батьком дитини. Адже, він піклувався про заявника під час вагітності, забрав дружину та сина з пологового будинку, був ініціатором і приймав участь під час обряду хрещення їхнього сина, постійно проводив відпочинок із дружиною та дитиною, забезпечував їх матеріально.

У 2020 році сімейні відносини заявника та ОСОБА_3 погіршилися і вони перестали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина. Проте, ОСОБА_3 як батько не перестав здійснювати виховання та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , брати активну участь у житті дитини. Дитина знає і називає його «батьком».

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 28.03.2022 ОСОБА_3 був мобілізований до лав Збройних Сил України, військову службу проходив в званні солдат у військовій частині НОМЕР_1 .

24.11.2022 року від Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшло сповіщення сім`ї №6946 на ім`я матері ОСОБА_3 заінтересованої особи ОСОБА_2 про те, що її син ОСОБА_3 , 1978 року народження, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання поблизу м. Соледар, Донецької області зник безвісти. Обставини з`ясовуються.

На даний час заявник як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_4 , в його інтересах має намір оформити йому пенсію по втраті годувальника та інші соціальні виплати, що й призвело до звернення заявника до суду з цією заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 та внесення відповідних змін в актовий запис про народження дитини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Вдовцова А.Д. заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася та подала заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку із хворобливим станом здоров`я, не заперечує проти задоволення вимог заявника.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилась та подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи із наступного.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували у фактичних шлюбних відносинах як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у органах реєстрації актів цивільного стану в період часу з 2012 року по 2020 рік.

Заявник та ОСОБА_3 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку, який належить заявнику, вважали один одного чоловіком та дружиною, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю, проте не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію шлюбу.

Від їхніх стосунків ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна дитина син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 18.11.2014.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували, то у актовому записі про народження дитини відомості про батька було записано відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері), що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №3 від 12.06.2023.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

ОСОБА_3 не подавав із заявником спільної заяви до органів ДРАЦС про визнання батьківства, хоча мав такий намір та фактично визнавав себе батьком дитини. Адже, він піклувався про заявника під час вагітності, забрав дружину та сина з пологового будинку, був ініціатором і приймав участь під час обряду хрещення їхнього сина, постійно проводив відпочинок із дружиною та дитиною, забезпечував їх матеріально.

У 2020 році сімейні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 погіршилися і вони перестали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина. Проте, ОСОБА_3 як батько не перестав здійснювати виховання та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , брати активну участь у житті дитини. Дитина знає і називає його «батьком».

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 28.03.2022 ОСОБА_3 був мобілізований до лав Збройних Сил України, військову службу проходив в званні солдат у військовій частині НОМЕР_1 .

24.11.2022 року від Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшло сповіщення сім`ї за №6946 на ім`я матері ОСОБА_3 заінтересованої особи ОСОБА_2 про те, що її син ОСОБА_3 , 1978 року народження, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання поблизу м. Соледар, Донецької області зник безвісти. Обставини з`ясовуються.

На даний час заявник як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_4 в його інтересах має намір оформити йому пенсію по втраті годувальника та інші соціальні виплати.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Згідно з п.1 ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку (ч.7 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1)за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України).

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.ч.1, 2 ст.128 СК України).

Частиною 1 статті 10 СК України передбачено те, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Зважаючи на те, що чинним сімейним законодавством не визначено, яким чином встановлюється факт батьківства особи, яка зникла безвісти, то у такій ситуації належить виходити з аналогії закону і до виниклих правовідносин між сторонами застосовувати положення статті 130 СК України, яка регулює встановлення факту батьківства за рішенням суду у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини.

Варто зауважити про те, що у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що положення цього Закону, які стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що є достатні підстави для застосування до виниклих правовідносин положення частини 1 статті 130 СК України.

Згідно з ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

В пункті 13 цієї ж постанови роз`яснюється про те, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Також в абз. 3-5 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано про те, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п. 9 вказаної постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Факт батьківства ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується наступними доказами:

1) свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , виданим Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 18.11.2014, згідно з яким в графі «батько» значиться ОСОБА_8 , тобто ім`я та по батькові батька дитини, яку вказала заявник при реєстрації народження сина, збігаються із ім`ям та по батькові ОСОБА_3 ;

2) Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №3 від 12.06.2023, де також в графі «батько» значиться ОСОБА_8 , тобто ім`я та по батькові батька дитини, яку вказала заявник при реєстрації народження сина, збігаються з ім`ям та по батькові ОСОБА_3 ; а також відмітка, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері);

3) пам`яткою Святого Хрещення від 08.02.2015, згідно з якою ОСОБА_9 отримав ОСОБА_10 у парафії Пресвятої Діви Марії Ангельської м. Вінниця, хресні батьки: ОСОБА_11 (рідний брат ОСОБА_3 ) та ОСОБА_12 ;

4) показаннями свідків у судовому засіданні: ОСОБА_5 , який є рідним братом ОСОБА_3 та рідним дядьком, хрещеним батьком ОСОБА_4 ; ОСОБА_6 , яка є хрещеною матір`ю ОСОБА_4 ; ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою заявника та рідною тіткою ОСОБА_4 , та які в судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , факт спільного виховання та утримання дитини, факт визнання ОСОБА_3 батьком неповнолітнього ОСОБА_4 ;

5) письмовою заявою заінтересованої особи ОСОБА_2 матері ОСОБА_3 , яка підтверджує факт батьківства свого сина ОСОБА_13 відносно ОСОБА_4 , та вона визнає неповнолітнього ОСОБА_14 як свого онука, опікується ним та підтримує з ним родинні відносини;

6) випискою з карткового рахунку заявника ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» за 2022 рік від 12.06.2023, згідно з якою ОСОБА_3 визнавав своє батьківство та надавав матеріальне утримання своєму неповнолітньому сину ОСОБА_14 , зокрема ОСОБА_3 було перераховано ОСОБА_1 грошові кошти:

25.04.2022 30 000,00 грн.;

28.06.2022 20 000,00 грн.;

03.08.2022 30 024,02 грн.;

22.08.2022 25 025,03 грн.;

22.09.2022 100 050,00 грн.;

7) спільними сімейними фото з родиною, з хрестин, з спільних сімейних прогулянок та дозвілля;

8) скріншотами переписки у Viber заявника із ОСОБА_3 , за якими ОСОБА_3 досить тепло ставився до заявника та їх спільної дитини, мав почуття до заявника та мав намір відновити сімейні відносини;

9) відеозаписом на СД-диску, яке надіслав ОСОБА_3 заявнику із фронту, на яких він звертається до їх сина ОСОБА_14 , дає вказівки допомагати та слухатися маму. Також, на цьому відеозаписі він демонструє свій смарт-годинник, на головному екрані яких фото заявника та фото сина ОСОБА_14 .

Також варто зауважити, що оригінал паспорту громадянина України ОСОБА_3 та його особисті речі після сповіщення про його зникнення безвісти були передані його командиром заявнику та нині знаходяться у заявника на руках.

Отже, вищевказані докази в сукупності, як і кожен зокрема, на переконання суду, підтверджують факт батьківства ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 , тому вказані вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, встановлення даного факту буде повністю відповідати як найкращим інтересам неповнолітньої дитини.

На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ч.1 ст.134 СК України).

За змістом пп.2.13.1 п.2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (пп. 2.16.4 п. 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання).

Тому, зважаючи на задоволення заявлених вимог про встановлення факту батьківства, для усунення можливих перешкод в наступній реалізації рішення суду, є необхідність у внесенні відповідних змін про батька дитини до актового запису про народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 121, 125, 128, 130, 134, 135 СК України, ст.ст. 4, 10, 76-81, 263-265, 273, 293, 315, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, Вінницька область, Україна, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, Вінницька область, Україна, громадянина України.

Внести зміни в актовий запис №4441, складений 18.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначити відомості про батька дитини : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, Вінницька область, Україна, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29.09.2023 р.

Відомості про учасників справи :

Заявник ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Заінтересована особа ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 21001, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26, ;

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, .

Суддя