ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/395/23Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 22-ц/817/792/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Дикун С. І.,

розглянувши у порядку письмового провадженням без виклику сторін цивільну справу № 607/395/23 за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства Тернопільський радіозавод Оріон адвоката Кучмія Миколи Ярославовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2023 року, ухваленого суддею Кунець Н.Р., повний текст якого виготовлено 16 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Тернопільський радіозавод Оріон про стягнення грошової винагороди за вислугу років, компенсації втрати частини заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

у січні 2023 року позивач ОСОБА_1 04.01.2023 звернулася у суд з позовом до відповідача АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», у якому просила стягнути з відповідача в її користь грошову винагороду за вислугу років у розмірі 10 788 грн, з яких: за 2017 рік 5508 грн та за 2018 рік 5280 грн; індексацію заборгованості по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 2600,29 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 01.12.1981 по 03.10.2019 позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Згідно умов колективного договору, укладеного між правлінням ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» і профспілковим комітетом ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на 2016-2020 роки, передбачено щорічну виплату працівникам винагороди за вислугу років. Така винагорода їй була нарахована за 2017 рік у розмірі 5 508 грн та за 2018 рік у розмірі 5 280 грн. У жовтні 2018 року фонд державного майна продав підприємство ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у приватну власність. Новим керівництвом заводу було видано наказ про скасування винагороди за вислугу років за період роботи 2017-2018 роки. На виконання цього наказу бухгалтерією проведено перерахунок її заробітної плати та проведено відрахування грошової винагороди за вислугу років за 2017, 2018 роки в розмірі 10788 грн. Таке відрахування вона вважає незаконними, оскільки положення колективного договору діють безпосередньо і є обов`язковими для виконання сторонами. Також просила стягнути компенсацію за знецінення грошових коштів, внаслідок інфляційних процесів за період порушення строків її виплати в розмірі 2600,29 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення грошової винагороди за вислугу років, компенсації втрати частини заробітної плати задовольнити частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за вислугу років за 2017 рік в розмірі 3444 (три тисячі чотириста сорок чотири) гривні 10 копійок та за 2018 рік у розмірі 3695 (три тисячі шістсот дев`яносто п`ять) гривень 93 копійки.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати (грошової винагороди за вислугу років) у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 2280 (дві тисячі вісімдесят) гривень 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» в дохід держави судовий збір у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 43 копійки.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача АТ ТР3 Оріон - адвокат Кучмій М.Я. подав апеляційну скаргу, де просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.06.2023р. у справі № 607/395/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позивних вимог у повному обсязі. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а суд при його винесенні неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в акті перевірки № 1 від 24.04.2016р. AT «Тернопільський радіозавод «Оріон» у 2017 році відображена виробнича діяльність, яка проводилася частково з метою забезпечення виконання невідкладних робіт, пов`язаних з життєдіяльністю заводу. Даний факт підтверджується наказами керівника товариства про припинення роботи у зв`язку з не завантаженістю виробництва (накази: № 56 від 29 грудня 2016 року, № 4 від 02 лютого 2017 року, № 10 від 27 лютого 2017 року, № 14 від 3 квітня 2018 року, № 17 від 28 квітня 2017 року, № 26 від 31 травня 2017 року, № 30 від 3 липня 2017 року, № 32 від 1 серпня 2017 року, № 36 від 31 серпня 2017 року, № 41 від 29 жовтня 2017 року).

Вказав, що фінансові показники товариства, а відповідно фактична зайнятість працівників в 2017 та 2018 роках у виробничій сфері по виконанню плану по випуску виробничої продукції виконано на 15 %, а по реалізації цієї продукції - на 21 %. Тому підстав для застосування коефіцієнта нарахування винагороди, про яку зазначає позивач за вислугу років не було.

Зазначив, що на момент нарахування винагороди за вислугу років заборгованість по невиплаченій заробітній платі, сплаті ПДФО і військовому збору становила приблизно 4 місяці і не було наявних коштів для виплати винагороди за вислугу років (її нарахування збільшило борги товариства, що і спричинило нарахування штрафів та пені).

У фінансовому плані та плановому фонді заробітної плати на 2017 та 2018 роки не передбачено витрат на винагороду за вислугу років.

Зауважив, що жодного наказу щодо нарахування та виплати винагороди за вислугу років на підприємстві не видавалося, розрахунків не проводилося, списки осіб на виплату винагороди не затверджувалися, а згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи, що фактичну зайнятість працівників у 2017 та 2018 роках, в тому числі і позивача, відображено некоректно, з помилками, тому на підставі Акту № 1, комісією рекомендовано Голові правління (що в подальшому й було здійснено) видати наказ щодо відміни одноразової винагороди за вислугу років у 2017 та 2018 роках та перерахунку заробітної плати без даної винагороди.

Даний перерахунок було здійснено та проведено сторнування, що відображено у щомісячному та квартальному звіті до контролюючих органів.

Зазначає, що відповідачем заявлено про пропуск строків позовної давності, оскільки за приписами статті 233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Вважає, що суд цілком безпідставно не врахував коефіцієнт, що випливає із фінансових показників товариства, як це передбачено Додатком № 7 до Колективного договору, також безпідставно та необґрунтовано стягнув з AT «ТРЗ «Оріон» компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Зазначив, що винагорода за вислугу років, яка передбачена Додатком № 22 до Колективного договору ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» нараховується та оплачується одноразово, а відтак індексації не підлягає, оскільки має разовий характер.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги AT «Тернопільський радіозавод «Оріон», а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2023 року у справі № 607/395/23 залишити без змін. Вважає, що правові підстави для скасування законного рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В обґрунтування доводів відзиву посилається на п. 4.1.17 Колективного договору, де вказано, що правління зобов`язується проводити щорічну виплату винагороди за вислугу років працівникам підприємства згідно з Положенням "Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ "Тернопільський радіозавод "Оріон", що є Додатком № 22 до Колективного договору підприємства.

Вважає обґрунтованим, що Акт перевірки № 1 від 24.04.2019 p. не містить висновку про відсутність правових підстав для такої виплати та не прийнятий на підставі наявності обставин, передбачених п.3.5 Положення № 22.

Вказує, що Управлінням Держпраці у Тернопільській області за результатами розгляду звернення з приводу порушення законодавства про працю адміністрацією AT «ТРЗ «Оріон» (лист від 05.07.2019 №2317/01-05-4.3/19) встановлено, що накази від 24.04.2019 № 15 «Про скасування нарахованої винагороди за вислугу років» та № 16 «Про скасування встановлених надбавок до посадових окладів» підписані одноосібно головою правління без погодження профспілкового комітету AT «ТРЗ «Оріон» та суперечать вимогам статті 247 КЗпП України.

Зазначає, що про незаконність дій із скасування винагороди за вислугу років свідчать і вимоги ст. 14 Закону України «Про колективні договори і угоди», якими передбачено, що внесення змін та доповнення до колективного договору можливе лише за взаємною згодою сторін, і положення п.п. 2.3.2 п. 2.3 Колективного договору які містять заборону щодо одностороннього припинення виконання взятих на себе зобов`язань, порушення узгоджених положень і норм договору.

Щодо доводів з відсутності наказів про нарахування та виплату винагороди за вислугу років, посилається на рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013у справі № 1-18/2013, де суд дійшов висновку, що незалежно від того, чи були нараховані роботодавцем складові заробітної плати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення таких невиплачених сум та таке право працівника відповідає вимогам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права.

Зазначає, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вказує, що на момент звільнення позивача (03.10.2019), частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Також посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236», якою дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року, позов подано 04 січня 2023 року.

Крім цього, просить взяти до уваги постанову Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 489/5441/21 (провадження № 61-8548св22), де Верховний Суд зробив висновок, що нормою пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України встановлено, що строки, визначені статтею 233 КЗпП України, на час дії карантину продовжуються автоматично, а тому особа, яка звертається до суду поза межами цих строків у період карантину, не повинна звертатися до суду з відповідним клопотанням про поновлення їй такого строку.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 15.08.2023 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що згідно з записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , 01.12.1981 розпорядженням № 203 ОСОБА_1 по переводу з заводу «Електросигнал» прийнята на посаду бухгалтера у Державне підприємство «Тернопільський радіозавод «Оріон», з 01.04.1983 переведена на посаду начальника бюро по обліку товарно матеріальних цінностей відділу 018 (наказ № 213 від 01.04.1983); з 23.07.1986 переведена на посаду старшого інженера у відділ головного конструктора (наказ № 779 від 18.07.1986); 01.02.1988 переведена на посаду економіста відділу головного конструктора (наказ № 48 від 29.01.1988); з 15.06.1993 переведена на посаду економіста другої категорії відділу головного конструктора (наказ № 488 від 28.06.1993); з 01.06.2003 переведена на посаду економіста першої категорії відділу розробки (наказ № 39-41о/д від 29.05.2003); з 01.02.2017 переведена на посаду економіста конструкторсько технологічного відділу (наказ № 8 від 09.02.2017); з 02.05.2019 переведена на посаду економіста першої категорії (наказ №36 від 02.05.2019) (139-140).

Державне підприємство «Тернопільський радіозавод «Оріон» було неодноразово перейменовано, зокрема, з 14.05.2018 на АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон».

Також з вказаної трудової книжки вбачається, що 03.10.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади економіста першої категорії АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», у зв`язку із скороченням на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу № 196 від 03.10.2019, що також підтверджується додатком до наказу № 196 від 03.10.2019 про припинення трудового договору (а.с. 81).

Після звільнення ОСОБА_1 , остання продовжила працювати у АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на підставі договорів підряду, зокрема, відповідно до довідки № 562/444 виданої АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» 29.08.2022, із ОСОБА_1 були укладені наступні договори підряду: № 101-П від 07.10.2019, терміном по 31.10.2019; № 156-П від 04.11.2019, терміном по 25.11.2019; № 169-П від 04.12.2019, терміном по 24.12.2019; № 05-230 від 10.01.2020, терміном від 20.01.2020 по 30.01.2020; № 44/230 від 06.02.2020, терміном по 28.02.2020; № 64/230 від 03.03.2020, терміном по 31.03.2020.

Наказом голови правління ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» Карпика Я.М. № 57 від 30.12.2016 «Про режим роботи підприємства», у зв`язку із зменшенням обсягів виробництва, відсутністю державного замовлення та замовлень на поставку продукції від інших споживачів продукції підприємства та з метою запобігання масовому звільненню працівників, продовжено роботу підприємства в режимі неповного робочого часу працівників зі збереженням трудових функцій працівників й оплатою пропорційно відпрацьованому часу виходячи з установлених штатним розписом окладів (тарифних ставок) (а.с. 56).

Із вказаним наказом ОСОБА_1 , ознайомилась 25.01.2017 під підпис, що вбачається із Додатку № 1 до наказу № 57 від 30.12.2016 «Перелік працівників, яким встановлено неповний робочий час, підрозділ № 110 (відділ розробок) (а.с. 56).

Встановлено, що виробнича діяльність ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у 2017 році та у 2018 році проводилася частково, що вбачається з наказів голови Правління ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон».

З врахуванням вказаних наказів ОСОБА_1 у 2017 році фактично відпрацювала 157 робочих днів (при плановому фонді робочого часу 249 робочих днів), тобто процент зайнятості працівника складає 63,1%. У 2018 році такий процент складає 69,6% (відпрацьовано 174 робочих днів із 250).

Представник відповідача подав до суду розрахунок винагороди за вислугу років за 2017-2018 р.р. з врахуванням пункту 2.7 Положення про виплату винагороди за вислугу років, тобто з врахуванням робочого часу у 2017-2018 роках з якого слідує, що сума окладів за неповний робочий час нарахованих ОСОБА_1 за 2017 рік становить 34 440,98 грн, при цьому середній оклад останньої в 2017 році при неповному робочому часі становить 2870,08 грн. Також, сума окладів за неповний робочий час нарахованих ОСОБА_1 за 2018 рік становить 36 959,24 грн, при цьому середній оклад останньої в 2018 році при неповному робочому часі становить 3 079,94 грн. (а.с. 54).

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 було проведено розрахунок винагороди за вислугу років за 2017-2018, згідно якого:

- розмір винагороди за вислугу років за 2017 рік становить 895,47 грн, із врахуванням середнього окладу 2 870,08 грн, та коефіцієнтів: за стаж 1,5; за зайнятість 0,8; долі фонду заробітної плати в товарній продукції 0,26, (розрахунок: оклад х коефіцієнти);

- розмір винагороди за вислугу років за 2018 рік становить 1 212,26 грн, із врахуванням середнього окладу 3 079,94 грн, та коефіцієнтів: за стаж 1,5; за зайнятість 0,8; долі фонду заробітної плати в товарній продукції 0,328, (розрахунок: оклад*коефіцієнти) ( зворот а.с. 54).

На обґрунтування застосування коефіцієнту долі фонду заробітної плати в товарній продукції, який передбачений п. 2.2 Положення про оплату праці працівників АТ «ТРЗ «Оріон» (Додаток № 7 до Колективного договору) представником відповідача подано суду фінансовий план підприємства на 2017 та 2018 роки та розшифровки показників фінансового плану за 2017 та 2018 роки, які підтверджують збитковість АТ «ТРЗ «Оріон» ( зворот а.с. 55).

09.11.2018 державний пакет акцій АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у розмірі 96,1 % статутного капіталу було продано Фондом державного майна України товариству з обмеженою відповідальністю Самбірський радіозавод Сигнал, у зв`язку з чим відбулась зміна керівництва АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон».

Згідно з протоколом від 24.04.2019, комісією в складі голови комісії Лучків В.Т. директора з економічної безпеки та членів комісії: Ізьо О.С. директора фінансового головного бухгалтера; Сухорончака І.С. першого заступника голови правління; Саморіда В.В. начальника відділу 330 члена Наглядової ради; Мироненка О.І. голови профспілкового комітету на порядку денному розглядалося питання про проведення перевірки нарахування заробітної плати за вислугу років за 2017-2018 роки; доплати за секретність посадовим особам АТ «ТРЗ «Оріон»; окладу голови правління ОСОБА_2 та посадових осіб (а.с. 38).

Із змісту Акту від 24.04.2019, складеного за результатами проведення перевірки щодо нарахування винагороди за вислугу років, вбачається, що упродовж 2017-2018 років виробнича діяльність АТ «ТРЗ «Оріон» проводилася частково з метою забезпечення виконання невідкладних робіт, пов`язаних з життєдіяльністю заводу. Було видано ряд наказів керівника товариства про припинення роботи у зв`язку з незавантаженістю виробництва. Фінансові показники товариства у 2017-2018 роках у виробничій сфері по виконанню плану по випуску продукції виконано на 15%, по реалізації продукції на 21%. З врахуванням наведеного комісія прийшла до висновку, що не було підстав для застосування коефіцієнта нарахування винагороди за вислугу років, розрахунки нарахованих сум по винагороді зроблено з суттєвими помилками; враховуючи, що фактичну зайнятість працівників у 2017-2018 роках відображено некоректно з помилками, тому одноразова винагорода за вислугу років за 2017-2018 роки підлягає відміні та перерахунку, а її виплату провести при наявності зароблених коштів. Крім цього, комісією встановлено, що будь-яких наказів керівництва заводу щодо нарахування та виплати винагороди за вислугу років не було видано, а тому у працівників бухгалтерського відділу не було жодних підстав проводити ці нарахування і включати вказану суму у заборгованість із заробітної плати (а.с. 39-40).

Наказом голови правління АТ «ТРЗ «Оріон» Козіброди Я.І. від 24.04.2019 № 15 «Про скасування нарахованої винагороди за вислугу років» скасовано нарахування винагород за вислугу років за 2017-2018 роки. Підстава: акт від 24.04.2019 № 1, складений за результатами проведення перевірки щодо нарахування винагороди за вислугу років за 2017-2018 роки. Головному бухгалтеру доручено забезпечення здійснення перерахунку посадових окладів за 2017 та 2018 роки (а.с. 39-40).

Згідно листа Управління Держпраці у Тернопільській області від 05.07.2019 № 2317/01-05-4.3/19, в ході розгляду звернення ОСОБА_3 від 21.06.2019 з приводу порушення законодавства про працю адміністрацією АТ «ТРЗ «Оріон» з поміж іншого виявлено, що у квітні 2019 року комісією під головуванням директора з економічної безпеки ОСОБА_4 та членів комісії: директора фінансового - головного бухгалтера ОСОБА_5 , першого заступника голови правління Сухорончак І.С., начальника відділу 330, члена наглядової ради ОСОБА_6 та голови профспілкового комітету AT «ТРЗ «Оріон» ОСОБА_7 , за результатами проведених перевірок щодо нарахування винагороди за вислугу років та нарахування надбавок до посадових окладів, було складено акти (від 24.04.2019 № 1 та № 2). Згідно даних актів нарахування винагороди за вислугу років та надбавок до посадових окладів у 2017 - 2018 роках було визнано безпідставними та проведено утримання із заробітної плати працівників, зокрема: ОСОБА_8 - 16 142,00 грн., ОСОБА_9 - НОМЕР_2 , 40, ОСОБА_10 - 8660, 53, ОСОБА_11 - 5356,80, ОСОБА_12 - 12330,00, ОСОБА_13 - 14 324,40, ОСОБА_14 - 12714,00, ОСОБА_15 - 12714,00, ОСОБА_16 -5193,60, ОСОБА_17 - 11415,60, ОСОБА_1 -10780,00, ОСОБА_18 7135,40, ОСОБА_19 6054,40, ОСОБА_20 - 8521,00, ОСОБА_21 - 8072,00, ОСОБА_22 - 15036,00, ОСОБА_23 - 11415,60, ОСОБА_24 -10710,00, ОСОБА_25 - 15949,15, ОСОБА_26 3649,00, ОСОБА_27 - 9686,40, ОСОБА_28 - 17604,00 гривень. Зазначено, що накази від 24.04.2019 № 15 «Про скасування нарахованої винагороди за вислугу років» та № 16 «Про скасування встановлених надбавок до посадових окладів» підписані одноосібно головою правління ОСОБА_29 без погодження профспілкового комітету АТ «ТРЗ «Оріон» та суперечить вимогам статті 247 КЗпП України. Окрім цього, відрахування із заробітної плати працівників проведено із порушенням вимог статей 128 і 136 КЗпП України.

У відповідності до наказу голови правління АТ «ТРЗ «Оріон» Козіброди Я.І. Від 24.04.2019 № 15, який прийнятий на підставі Акту від 24.04.2019, складеного за результатами проведення перевірки щодо нарахування винагороди за вислугу років за 2017-2018 роки працівникам, АТ «ТРЗ «Оріон» мала місце виплата від АТ «ТРЗ «Оріон» за вислугу років, в тому числі і позивачу ОСОБА_1 у розмірі 10780,00 грн, та у подальшому утримання (сторнування) такої виплати із заробітної плати ОСОБА_1 (а.с. 8).

22.06.2022 ОСОБА_1 звернулась до голови правління АТ «ТРЗ «Оріон» Козіброди Я.І. із заявою, у якій вказала, що скасування винагороди за вислугу років за 2017-2018 роки було здійснено необґрунтовано, з порушенням норм трудового законодавства, а тому просила виплатити їй грошову винагороду за 2017-2018 роки у розмірі 10 788,00 грн. (а.с. 14-15).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні грошової винагороди за вислугу років ОСОБА_1 слід враховувати розмір середнього посадового окладу, коефіцієнт, який враховує стаж та коефіцієнт, який враховує зайнятість працівника. Крім цього, суд вважав, що у зв`язку з невиплаченою відповідачем позивачу грошової винагороди за вислугу років АТ ТРЗ Оріон повинен сплатити на користь позивача компенсацію втрати частини доходу.

Колегія суддів з даним висновком суду погодитися не може, оскільки висновки суду в повному обсязі не відповідають викладеним у рішенні обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої - другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (частина перша статті 21 Закону України Про оплату праці).

Статтею 2 Закону України Про оплату праці визначена структура заробітної плати.

Зокрема, до структури заробітної плати можуть входити: додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 КЗпП України та ст. 22 Закону України Про оплату праці власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа роботодавець не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Статтею 18 КЗпП України передбачено, що положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Згідно з п. 4.1.7 Колективного договору ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на 2016-2020 роки правління зобов`язане формувати оплату праці, виходячи з тарифних умов (діючих ставок, розцінок, окладів) розмірів доплат, надбавок з врахуванням росту чи спаду обсягів виробництва (додаток № 7 Положення про оплату праці).

Відповідно до п. 4.1.8 цього договору правління зобов`язане проводити оплату праці в залежності від кінцевого результату роботи підприємства і особистого внеску працівника згідно з чинним законодавством та Положенням про оплату праці.

Згідно з п. 4.1.17 Колективного договору ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на 2016 - 2020 роки правління зобов`язується проводити щорічну виплату винагороди за вислугу років працівникам підприємства згідно з Положенням «Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», що є Додатком № 22 до Колективного договору підприємства (далі Положення № 22).

Вказане Положення № 22 направлене на стимулювання та підвищення матеріальної зацікавленості працівників, зменшення плинності кадрів та збереження кваліфікованих спеціалістів на підприємстві.

Пунктами 1.1, 1.2 Положення № 22 передбачено, що правовою базою для стимулювання працівників є КЗпП України, Закон України «Про оплату праці» та інші нормативні документи. Виплата винагороди за минулий рік проводиться в 1-му кварталі поточного року.

Згідно з п. 2.1 Положення № 22 одноразова винагорода за вислугу років виплачується всім працівникам підприємства від тарифної ставки, посадового окладу за фактично відпрацьований час з врахуванням коефіцієнтів, наведених у таблицях № 1 та № 2.

У відповідності до п. 2.5 Положення «Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», сума винагороди за вислугу років коректується на % зайнятості працівника у минулому році та у разі, якщо вона становить менше 30 % застосовується коефіцієнт 0, якщо зайнятість працівника 69-50 % застосовується коефіцієнт 0,8.

Відповідно до п. 2.7 Положення про виплату винагороди за вислугу років (додаток № 22 до Колективного договору), якщо працівник прийнятий на підприємство на неповний робочий день (неповний робочий тиждень), винагорода за вислугу років нараховується на тарифну ставку (посадовий оклад), встановлену з врахуванням робочого часу.

Крім цього, пунктом 2.2 Положення про оплату праці працівників ПАТ Тернопільський радіозавод Оріон, що є додатком № 7 до Колективного договору підприємства, фонд оплати праці по підприємству залежить від обсягів товарної продукції і встановлюється згідно розрахунку (додатку № 1).

Згідно з наказу ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» № 57 від 30.12.2016 року Про режим роботи підприємства у зв`язку із зменшенням обсягів виробництва, відсутністю державного замовлення та замовлень на поставку продукції від інших споживачів та з метою запобігання масовому звільненню працівників, керуючись Колективним договором на 2016 - 2020 роки, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, статтями 56, 36, 44, 103 КЗпП України, а також частиною 3 статті 32 КзпП України постановлено продовжити роботу підприємства в режимі неповного робочого часу працівників зі збереженням трудових функцій працівників. З даним наказом позивач ознайомлена. Протягом 2017-2018 років підприємство працювало в режимі неповного робочого часу.

Отже, при визначенні грошової винагороди за вислугу років ОСОБА_1 у виниклому спорі слід врахувати розмір середнього посадового окладу за 2017 та 2018 рік, коефіцієнт, який враховує стаж, коефіцієнт, який враховує зайнятість працівника та коефіцієнт долі фонду заробітної плати в товарній продукції.

Виходячи з п. 2.7 Положення про виплату винагороди за вислугу років (додаток № 22 до Колективного договору), позивачці за 2017 рік нараховано суму окладів за неповний робочий час в розмірі 34440,98 грн., а тому середній оклад ОСОБА_1 в 2017 році становить 2870,08 грн., за 2018 рік позивачу нараховано суму окладів за неповний робочий час в розмірі 36959,24 грн., а тому середній оклад в 2018 році становить 3079,94 грн. (а.с.54).

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працює на ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» більше 15 років, тому з врахуванням Положення «Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», коефіцієнт, який враховує стаж становить 1,5.

У відповідності до п. 2.5 Положення «Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», сума винагороди за вислугу років коректується на % зайнятості працівника у минулому році та у разі, якщо вона становить 69-50 % застосовується коефіцієнт 0,8.

Згідно наказів керівництва товариства у 2017-2018 роках товариство працювало на умовах неповного робочого часу, після ознайомлення із табелями обліку робочого часу за вказаний період позивачка не заперечує, що фактично відпрацювала у 2017 році 63,1% робочого часу, у 2018 році 69,6% (зворот а.с.54), тобто відбулась зміна істотних умов праці, з якими ОСОБА_1 погодилась і продовжувала працювати, хоча відповідно до статей 32, 36 КЗпП України вправі була розірвати трудовий договір.

Тому коефіцієнт, який враховує зайнятість працівника становить 0,8.

Також при виконанні плану виробництва доля фонду заробітної плати в товарній продукції АТ «ТРЗ «Оріон» за 2017 рік становить 26%, тобто коефіцієнт 0,26 за 2018 рік 32,8 %, тобто коефіцієнт 0,328 (а.с.123)

Отже, грошова винагорода за вислугу років позивачки за 2017 рік становить 895,46 грн (2870,08*1,5*0,8*0,26), за 2018 рік 1212.26 грн. (3079,94*1,5*0,8*0,328), що в сумі становить 2107,72 грн.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо фінансових показників товариства у 2017-2018 роках; відсутність виплат на винагороду за вислугу років у фінансовому плані плановому фонді заробітної плати на 2017 та 2018 роки; відсутність наказів та розрахунків щодо нарахування та виплати винагороди за вислугу років; встановлення новим керівництвом товариства безпідставного нарахування такої надбавки та її скасування за погодженням з Наглядовою радою Товариства, оскільки зі змісту Колективного договору не вбачається, що виплата вказаної надбавки залежить від результатів виробничої діяльності та фінансових показників товариства. Крім цього, умови Колективного договору не передбачають можливості скасування керівництвом товариства в односторонньому порядку такої надбавки. Щодо відсутності наказів попереднього керівництва товариства про нарахування та виплату спірної надбавки колегія суддів вважає, що дана обставина не має правового значення, оскільки надбавка позивачці виплачена не була, у даній справі встановлено передбачене чинним законодавством про працю та умовами Колективного договору право позивачки на отримання надбавки за вислугу років, а тому відсутність наказів керівництва товариства не свідчить про відсутність права ОСОБА_1 на отримання зазначеної винагороди.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з огляду на те, що право позивача ОСОБА_1 на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не було обмежене будь-яким строком, а на момент набрання чинності з 19.07.2022 відповідних змін у частині другій ст. 233 КЗпП України, встановлені нею строки продовжені на строк дії карантину.

Щодо стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати (грошову винагороду за вислугу років) у зв`язку з порушенням термінів її виплати, слід звернути увагу на таке.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтями 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (посадовими окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

До об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: доходи громадян від здачі в оренду майна, від акцій та інших цінних паперів, ведення селянського (фермерського) і особистого підсобного господарства, підприємницької діяльності, яка є для громадян джерелом грошових доходів від власності; виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати; одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога у зв`язку з вагітністю та пологами, допомога при народженні дитини, допомога на поховання; цільова разова матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію, суми соціальних пільг, компенсації (крім виплат, визначених пунктом 2 цього Порядку), винагорода за підсумками роботи за рік тощо; соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме; мінімальний розмір допомоги по безробіттю; державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю; державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державна соціальна допомога на догляд; тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату; щомісячна грошова допомога малозабезпеченій особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею; компенсаційна виплата, що призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами); державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, допомога на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, допомога на дітей одиноким матерям.

З наведеного вбачається, що індексації підлягає оплата праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні і компенсаційні виплати передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, які мають постійний характер. Разові виплати не індексують. Не індексують також виплати, розраховані зі середньої зарплати. Це відпускні, лікарняні, допомога у зв`язку з вагітністю тощо.

Щорічна виплата винагороди за вислугу років, яка передбачена Колективним договором ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на 2016-2020 роки виплачується всім працівникам підприємства одноразово, а відтак індексації не підлягає. Тому, на вказану виплату не розповсюджується Порядок № 159, а також норми Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Отож, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині компенсації знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення оплати з 2018 року по 2023 рік, що складає суму 2280,60 грн., є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Тернопільський радіозавод Оріон - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича слід задовольнити частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення грошової винагороди за вислугу років, компенсації втрати частини заробітної плати задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за вислугу років за 2017 рік в розмірі 895 (вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 46 копійок та за 2018 рік у розмірі 1212 (тисячу двісті дванадцять) гривень 26 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 170 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Тернопільський радіозавод Оріон - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича слід задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення грошової винагороди за вислугу років, компенсації втрати частини заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» (, адреса місцезнаходження: вул. 15 квітня, буд. 6, м. Тернопіль, 46023) на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за вислугу років за 2017 рік в розмірі 895 (вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 46 копійок та за 2018 рік у розмірі 1212 (тисячу двісті дванадцять) гривень 26 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» (, адреса місцезнаходження: вул. 15 квітня, буд. 6, м. Тернопіль, 46023) в користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 170 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 12 жовтня 2023 року.

Головуюча Н. М. Храпак

Судді: Б. О. Гірський

С.І. Дикун