ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6043/23 Справа № 203/911/21 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Готвянського Ігоря Вікторовича на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поділ спільного майна.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що у період з 2013 року по 08 лютого 2021 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Увесь вказаний час сторони мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Від спільного проживання сторони мають доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 листопада 2018 року на ім"я відповідача за кошти із спільного сімейного бюджету було придбано автомобіль марки "SMART FORTWO", 2005 року випуску. Позивач вказує, з часу придбання автомобіля по 03 березня 2021 року виключно вона використовувала вказаний автомобіль, здійснювала його поточний ремонт, регламенті роботи з обслуговування. Позивач зазначила, під час придбання вказаного автомобіля саме вона передавала продавцю за договором купівлі-продажу грошові кошти, які були витрачені із сімейного бюджету та частково були отримані від продажу іншого автомобіля, що перебував у її особистій приватній власності. Під час укладення правочину покупцем автомобіля виступив відповідач. Спільне життя сторін не склалося. 08 лютого 2021 року позивач разом з донькою переїхала від відповідача в інше місце проживання. На теперішній час позивач з донькою проживають окремо від відповідача, спільного побуту не ведуть. Домовленості щодо поділу майна сторони не досягли, шлюбний договір не укладали. 12 березня 2021 року відповідач уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірного автомобіля марки "SMART FORTWO", 2005 року випуску. На думку позивача, вказаний правочин було укладено з метою уникнення поділу майна. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у період з 19 лютого 2013 року по 08 лютого 2021 року, факт перебування спірного автомобіля у їхній спільній сумісній власності та стягнути з відповідача половину його вартості у сумі 60 795 грн. (т. 1 а.с.155 - 163, 203).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на транспортний засіб SMART FORTWO 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ), право власності на який зареєстровано 21 листопада 2018 року ТСЦ 1241 на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ). Заборонено здійснювати будь-які дії щодо перешкоджання доступу ОСОБА_2 до належного на праві власності ОСОБА_1 транспортного засобу марки SMART FORTWO 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ), його використанню за цільовим призначенням. Заборонено здійснювати будь-яким особам будь-які дії щодо передачі транспортного засобу марки SMART FORTWO 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ) третім особам, його розукомплектування чи пошкодження, відчуження шляхом продажу, дарування, зняття з реєстрації, перереєстрації або убудь-який інший спосіб відчуження у тому числі суб`єктами державної реєстрації прав на рухоме майно (т.1 а.с.76).

Протокольною ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 - нового власника спірного автомобіля (т.1 а.с.106).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період від 19 лютого 2013 року по 08 лютого 2021 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки "SMART FORTWO" (рік випуску - 2005, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 ) у сумі 60 795 грн., компенсацію судових витрат у сумі 1 816 грн., разом - 62 611 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Готвянський І.В. просить рішення суду від 18 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)".

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що у період з 19 лютого 2013 року по 08 лютого 2021 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем та просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у період з 19 лютого 2013 року по 08 лютого 2021 року, факт перебування спірного автомобіля у їхній спільній сумісній власності та стягнути з відповідача 1/2 частину його вартості у сумі 60 795 грн.

У справі встановлено, відповідно до свідоцтва про народження неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір"ю є ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_1 (т.1 а.с.14).

13 березня 2021 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на - ОСОБА_2 (т.1 а.с.98).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як батьки, надають згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон на відпочинок у супроводі ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 20).

Згідно характеристики учениці 1 класу НВК-ліцею №100 м.Дніпро ОСОБА_5 батьки приділяють належну увагу вихованню дитини (т.1 а.с.31).

Відповідно до довідки МКЗК "Дніпровська дитяча музична школа №3" ОСОБА_5 є ученицею МКЗК "Дніпровська дитяча музична школа №3". Батько дитини за період навчання приводив та забирав декілька разів (т.1 а.с.33).

Позивач з 04 липня 1996 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.8). Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_1 з 24 листопада 2000 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.10, 94).

21 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 придбав автомобіль марки "SMART FORTWO" (рік випуску - 2005, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 ) (т.1 а.с.54).

12 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2021/2475423 продав спірний автомобіль ОСОБА_3 за 121 590 грн. (т.1 а.с.147).

Суду були надані копії нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 29 вересня 2015 року, укладених між позивачем, як продавцем - ОСОБА_2 та відповідачем, як покупцем - ОСОБА_1 , земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , згідно яких позивач продала вказане нерухоме майно відповідачу (т.1 а.с.225-227, 228-230).

Відповідач визнав, що з позивачем мають спільну дитину, у вказаний період часу з 19 лютого 2013 року по 08 лютого 2021 року дійсно проживав з позивачкою в одній квартирі, що належить його матері, і разом з ними проживала їх спільна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач вказував, що у квартирі його матері проживали, але стосунки, притаманні подружжю з позивачем не підтримували, спільне господарство не вели.

Встановлено, у вказаний період часу сторони проживали у квартирі АДРЕСА_6 та вказана квартира належить на праві власності матері відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , яка теж проживала у цій квартирі (т.2 а.с.84, 85).

Таким чином, у справі встановлено, у період часу з 19 лютого 2013 року по 08 лютого 2021 року, тобто протягом тривалого періоду часу, сторони проживали в одній квартирі, яка належить матері відповідача, сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, які вели спільне господарство, мали спільний побут.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 1/2 частини вартості спірного автомобіля слід зазначити наступне.

21 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 був придбаний автомобіль марки "SMART FORTWO" (рік випуску - 2005, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 ) (т.1 а.с.54).

12 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2021/2475423 продав спірний автомобіль ОСОБА_3 за 121 590 грн. (т.1 а.с.147).

Враховуючи, що спірний автомобіль марки "SMART FORTWO" (рік випуску - 2005, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 ) був придбаний відповідачем ОСОБА_1 21 листопада 2018 року, тобто у період спільного проживання сторін однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та був проданий відповідачем 12 березня 2021 року, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спірного автомобіля у розмірі 60 795 грн., відповідно до ціни, вказаної у договорі купівлі-продажу від 12 березня 2021 року.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що спірний автомобіль було придбано відповідачем за особисті кошти відповідача, які він взяв у борг у ОСОБА_3 у розмірі 4500 доларів США за розпискою від 17 листопада 2018 року, оскільки відповідачем не було надано на вимогу суду оригінал цієї розписки. В матеріалах справи міститься лише копія такої розписки (т.1 а.с.110).

Стосовно позовних вимог про встановлення факту перебування спірного автомобіля у спільній сумісній власності сторін, слід зазначити, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з огляду на приписи ст.16 ЦК України, що позовна вимога про встановлення факту перебування спірного автомобіля у спільній сумісній власності сторін, не відповідає критерію ефективності, тому відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_2 , встановивши факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період від 19 лютого 2013 року по 08 лютого 2021 року та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки "SMART FORTWO" у сумі - 60 795 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони не проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу спростовуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обстаивнам справи є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Готвянського Ігоря Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова