06.10.2023 Справа №469/131/22
2/469/205/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання -Рогозевич С.О.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 - не з`явилася

представник позивачки - адвокат Бенедюк Л. О. - не з`явилася,

представник відповідача -

Березанської селищної ради Миколаївської області - не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 18.02.2023 року звернулася до Березанського районного суду з зазначеним позовом, у якому просила:

- визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 61,90 кв.м з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право власності на присадибну земельну ділянку за АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що з червня 2011 року і по день її звернення до суду з позовом вона проживає разом зі своєю сім`єю в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок вона купила 06 червня 2011 року у ОСОБА_2 , сплативши її 4000,00 гривень. Договір купівлі-продажу був укладений між ними у простій формі - розписці.

ОСОБА_2 , як єдина спадкоємиця після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , продала їй будинок, передала їй технічний паспорт на будинок та свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 10.08.1987 року.

Згідно реєстраційного посвідчення Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації Миколаївського обласного управління комунального господарства за реєстровим № 47 від 10.08.1987 року, право власності на житловий будинок було зареєстровано на ОСОБА_3 .

Проте, оформити право власності на придбаний нею будинок вона не може, оскільки власник будинку- ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його дружина - ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується інформацією Березанського відділу ДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22.10.2021р. № 879/116-23. Дітей у подружжя не було, інші спадкоємці відсутні.

З червня 2011 року і по даний час, будь-яких вимог чи претензій до неї у зв`язку з користуванням будинком ніхто не висував. До неї не надходило жодних письмових чи усних звернень чи вимог з приводу неправомірного володіння майном.

Протягом більше десяти років вона разом зі своєю сім`єю проживає у придбаному домоволодінні, добросовісно, відкрито та безперервно користується житловим будинком з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, а також присадибною земельною ділянкою, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 3 за 2016-2021 роки по Дмитрівській сільській раді Березанського району Миколаївської області, довідкою про склад сім`ї від 18.10.2021 р. № 436-01-5-21 та актом обстеження матеріально-побутових умов № 90 від 06.12.2021р., які додаються.

Вона провела капітальний ремонт та постійно виконує поточні ремонти будинку. З моменту вселення в будинок вона оплачує комунальні послуги за споживання електроенергії, водопостачання, що підтверджується договором на подачу питної води, розрахунковою книжкою за електроенергію, розрахунковою книжкою по оплаті за комунальні послуги та копіями квитанцій, що додаються.

Вказаний будинок вона набула у власність у червні 2011 року шляхом купівлі будинку і не знала, що розписка, за якою вона передала ОСОБА_2 кошти за будинок, є нікчемною та в подальшому, вона не зможе зареєструвати право власності на будинок.

Переїзд ОСОБА_2 до Березівського району Одеської області, а потім її смерть 5 років тому, позбавили її можливості оформити право власності іншим законним шляхом, без звернення до суду.

Фактично житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебувають у її безперервному володінні та користуванні більше 10 років. З 2011 року і по даний час, будь-яких вимог чи претензій до неї у зв`язку з користуванням будинком ніхто не висував.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.344 ЦК України, за змістом якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом,

23 лютого 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.35).

Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.40).

У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просили її задовольнити.

Представник відповідача Березанської селищної ради Миколаївської області у судове засідання не з`явився. У надісланій на адресу суду письмовій заяві від 28.04.2023 року відповідач просив розглянути справу без його участі та винести рішення на розсуд суду (а.с.55).

Заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено у судовому засіданні на підставі пояснення представника позивачки, показань свідків ОСОБА_4 (а.с.62), ОСОБА_5 (а.с.64), Довідки про фактичне місце проживання Березанської селищної ради №512-01-21/5 від 06.12.2021 року (а.с.9) та інших письмових доказів у справі (а.с.11, 12-17, 23, 25) позивачка проживає в АДРЕСА_1 у будинку, що є предметом спору.

Згідно наявних у справі матеріалів, а саме: копії Технічного паспорту (інв. №183) від 23.02.1987 року (а.с.18-20), копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.08.1987 року вказаний житловий будинок зареєстрований на праві особистої власності за ОСОБА_3 (а.с.21).

Позивачка просить визнати своє право власності на вказане майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що вказаний будинок вона придбала 06 червня 2011 року у ОСОБА_2 за 4000,00 гривень за Договором купівлі-продажу, укладеному у простій формі розписці, і з червня 2011 року по день її звернення до суду з позовом вона безперервно у ньому проживає разом зі своєю сім`єю.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.

За змістом ч.1, 4 ст.344 ЦК України, на яку посилається позивачка обґрунтовуючи свої вимоги, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, для такого набуття необхідна сукупність умов:

- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт;

- законність об`єкта володіння;

- добросовісність заволодіння чужим майном;

- відкритість володіння; безперервність володіння;

- сплив установлених строків володіння;

- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Аналізуючи поняття «добросовісність володіння» як ознаку набувальної давності за ст.344 ЦК, Верховний Суд України в Постанові від 06.09.2018 року, по справі № 205/1178/16-ц, прийшов до висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.

Згідно правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду від 27.09.2018р., по справі № 571/1099/16-ц та Постанові від 31.10.1018р., по справі № 683/2047/16-ц, добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Аналогічний висновок, викладений також у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №645 /2540/17-ц де зазначено, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий.

Згідно правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду віж 22 лютого 2021 року у справі справа № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За даними наявної у матеріалах справи копії Розписки від 06.06.2011 року, наданої позивачкою на підтвердження заявлених вимог, ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 продає свій будинок ОСОБА_1 . Передано грішми покупцем продавцю в сумі чотири тисячі гривень (а.с.10).

За змістом ч.1 ст.657 ЦЕ України Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору передбачені ч.1 ст.220 ЦК України за змістом якої у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, приймаючи до уваги вказані норми закону, а також враховуючи, що особа, яка за змістом Розписки від 06.06.2011 року, вказана як продавець житлового будинку, що є предметом спору, а саме, ОСОБА_2 , є відмінною від особи, за якою зареєстровано право особистої власності на вказане майно, якою за матеріалами справи є ОСОБА_3 відповідно до копії Технічного паспорту (інв. №183) від 23.02.1987 року (а.с.18-20), копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.08.1987 року (а.с.21), у суду відсутні підстави обґрунтовано вважати, що позивачка при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Відтак, у суду відсутні також підстави для висновку про добросовісність володіння позивачкою спірним майном, що є обов`язковою умовою для визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України.

Відповідно до встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний житловий будинок, а відтак, і про відсутність правових підстав для визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку, на якій вказаний будинок розташований, оскільки вказана позовна вимога є похідною позовною вимогою у позові, і її задоволення залежить від задоволення основної вимоги.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Березанської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2023 року.

Суддя: