Справа № 643/8065/23
Провадження № 6/643/161/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., за участю секретаря Ширіної Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до суду з вказаною заявою в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.02.2011 станом на 18.07.2023, яка складається з наступного: 35714,38 грн заборгованість за кредитом; 7331,74 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 43046,12 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Рішення не набрало законної сили.

09.10.2023 ОСОБА_1 подано заяву, в якій він просить розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати Банку по 2000,00 грн на місяць, судовий збір зобов`язується сплатити першочергово, підставою для задоволення заяви вказує війну в країні, відсутність роботи та коштів на повсякденні потреби. Вказані кошти замість нього буде сплачувати щомісячно інша особа ОСОБА_2 , який є платоспроможним клієнтом АТ КБ «ПриватБанк».

Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, що не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали встановив наступне: рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.02.2011 станом на 18.07.2023, яка складається з наступного: 35714,38 грн заборгованість за кредитом; 7331,74 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 43046,12 грн і судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с. 112). Рішення не набрало законної сили.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок відсутності доходів та воєнного стану в Україні він позбавлений можливості виконати рішення суду щодо погашення заборгованості. Це можна вважати винятковими випадками, які ускладнюють виконання рішення. Проте, з такими доводами боржника суд не погоджується.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках і в розумних межах, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Крім того, судом обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.

Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення суду є наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення.

Посилання боржника на відсутність доходу не підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018 (провадження № 61-40258ав18).

При вирішенні питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду необхідно враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Європейський суд допускає, що тільки за виняткових обставин договірні сторони мають право, зокрема, втручатися у судові провадження з виконання судових рішень, однак таке втручання не повинне спричиняти перешкоди виконанню судового рішення, позбавляти його чинності, безпідставно його відстрочувати або, ще гірше, підривати суть цього рішення (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 77-81 ЦПК України заявником не надано доказів щодо виникнення виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду, а наведені заявником підстави не можуть бути визнані такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 183, 259, 260, 435 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15-ти днів з моменту її підписання.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Скотар