ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 201/10541/22

Номер провадження 22-ц/803/7005/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2023 року головуючого судді Ткаченко Н.В. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» (далі- ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7») звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (далі- ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС») , мотивуючи вимоги тим,що 05 вересня 2022 року о 13 год. 40 хв. сталося ДТП, в результаті якого ОСОБА_1 здійснив наїзд на перешкоду у вигляді рекламного засобу, що належить позивачу. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КпАП України. Звернувшись до ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» щодо виплати страхового відшкодування, позивач отримав відмову. 25 листопада 2022 року позивачу був наданий висновок про вартість збитків, розмір яких становить 172 204 грн.

З огляду на те, що відповідачами шкода, завдана майну позивача, не відшкодована, просили стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 129 000 грн, а з ОСОБА_1 франшизу 1 000 грн та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2 000 грн, та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2023 року позовні вимоги ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на користь ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» страхове відшкодування у розмірі - 127 400 грн та судові витрати у розмірі 11 741, 38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 2 600 грн та судові витрати у розмірі 239, 62 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що судом першої інстанції на надано належної оцінки висновку про незалежну оцінку вартості прямих матеріальних збитків від пошкодження майна, на предмет належності та допустимості. Щодо стягнення судових витрат,суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дані докази подані позивачем з порушенням вимог процесуального законодавства. Також зазначено, про безпідставність часткового стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» судових витрат на проведення експертного дослідження на замовлення позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає .

Судом першої інстанції встановлено, що основним видом економічної діяльності ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» є рекламні агенства, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 95-96).

18 червня 2019 року позивач отримав дозвіл № 2612/160 на розміщення зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від № 651 від 18 червня 2019 року на розміщення зовнішньої реклами за адресою: м. Дніпро, вул. В. Вернадського, в районі буд. № 16 (а.с. 7-12).

05 вересня 2022 року о 13 год. 40 хв. сталося дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом «FORD TRANSIT», д/н НОМЕР_1 , порушивши п. 10.9 ПДР, здійснив наїзд на перешкоду у вигляді рекламного засобу, що належить ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7».

Вина ОСОБА_1 підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 201/7100/22 (а.с.15-16,130) .

З копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 355262 від 05 вересня 2022 року,вбачається,що відбулось повне пошкодження окремо розташованого рекламного засобу (а.с.13-14).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», та відповідно до страхового полісу ЕР №206033472 розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн та 2 600 грн - франшиза (а.с.17).

05 вересня 2022 року позивачем повідомлено ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 18-19), а також подана заява про страхове відшкодування (а.с. 20).

05 вересня 2022 року складений акт огляду пошкодження рекламної конструкції, в якому зазначені всі виявлені пошкодження спричинені дорожньо-транспортною пригодою за участю ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «FORD TRANSIT», державний номер НОМЕР_1 (а.с.21).

В даному акті зроблено висновок, що рекламна конструкція не підлягає ремонтно-відновлювальним роботам через неможливість збереження необхідних характеристик міцності і зовнішнього вигляду конструкції, а також через вихід з ладу механізму прокрутки зображення і блоку управління, внаслідок перевантажень, викликаних деформацією валів і пошкодження кріплень. Дана рекламна конструкція для забезпечення вимог щодо безпеки підлягає демонтажу. Неушкодженими і готовими до подальшої експлуатації елементами рекламної конструкції залишилися опора рекламної конструкції з обробкою з композиту (а.с. 22).

Листом від 29 вересня 2022 року № 22/09/29-01 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомило позивачу про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на положення п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 102-103).

Так, страховою компанією було повідомлено позивачу, що підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність документу, який підтверджує право власності позивача на рекламний засіб, та те, що під час огляду пошкодженого майна за місцем його зберігання після демонтажу встановлено, що до огляду надано частину майна у демонтованому стані, що переміщена на територію, де поряд з ним зберігаються інші ідентичні демонтовані частини рекламних конструкцій, у зв`язку з чим неможливо встановити розмір збитків через неможливість ідентифікувати пошкоджене майно.

Згідно довідки про балансову вартість станом на 25 листопада 2022 року, балансова вартість рекламного засобу ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», який знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. В. Вернадського, в районі буд. 16 (дозвіл на розміщення зовнішньої реклами 2612/160 виданого 18 червня 2019 року ) становить 300 000 грн. Інвентаризаційний номер рекламної конструкції : 8.Дата постановки на баланс рекламної конструкції : 18 червня 2019 року (а.с.23).

17 листопада 2022 року позивач уклав договір №2058/2022 про незалежну оцінку майна з суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 , який має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів та відповідні сертифікати суб`єкта оціночної діяльності (а.с. 57-60). Останній взяв на себе зобов`язання по незалежній оцінці майна: прямі матеріальні збитки від пошкодження рекламної конструкції у АДРЕСА_1 (а.с. 24).

25 листопада 2022 року ОСОБА_2 був складений висновок про незалежну оцінку вартості прямих матеріальних збитків від пошкодження майна (рекламна конструкція інвентарний номер 8), яка знаходиться на балансі ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», реєстраційне місце розташування за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого вартість матеріальних збитків становить суму у розмірі 172 204 грн з урахуванням 20% ПДВ (а.с. 26-55).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вина ОСОБА_1 не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року встановлено, що саме через винні дії відповідача сталося ДТП 05 вересня 2022 року, в результаті чого відбулось повне пошкодження окремо розташованого рекламного засобу,що належить позивачу на праві приватної власності. Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», яке безпідставно відмовило позивачу у виплаті страхової суми, в межах відповідальності страхової компанії, встановленої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР № 206033472, тому дійшов висновку, що ТОВ «СК «ЮНІВЕС» має сплатити позивачу страхове відшкодування за вирахуванням розміру франшизи, а ОСОБА_1 - має відшкодувати позивачу шкоду в розмірі франшизи, визначеної полісом страхування. Тобто, з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн, а з відповідача ОСОБА_3 2 600 грн. Також, в аспекті того, що загальний розмір суми шкоди, який стягується на користь позивача не змінений, враховуючи, що позивачем помилково здійснений розрахунок суми франшизи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд , оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Перевіряючи доводи в межах апеляційного оскарження,апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність позовних вимог та ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» в межах суми страхового відшкодування (зменшеної на суму франшизи) зобов`язано відшкодувати позивачу шкоду, виходячи з реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Згідно висновку про незалежну оцінку вартості прямих матеріальних збитків від 25 листопада 2022 року , об`єктом оцінки була саме рекламна конструкція інвентарний номер 8, яка знаходиться на балансі ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», реєстраційне місце розташування за адресою: АДРЕСА_1 .

Вбачається, що питання про призначення відповідної судової експертизи відповідач перед судом не порушував. Окрім заперечень ніяким чином визначений розмір збитків не спростував .

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-III (з подальшими змінами) проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Позивачем здобуто вказаний висновок в позасудовому порядку у передбачений вищезагаданим Законом № 2658-III спосіб, що в силу ст. 77, ч. 1 ст. 78 ЦПК України доводить його належність і допустимість як доказу. Доводи апеляційної скарги про те, що висновок про незалежну оцінку вартості прямих матеріальних збитків від 25 листопада 2022 року не є належним доказом не ґрунтується на законі.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що в позовній заяві позивач зазначав про те,що попередній (орієнтований) розмір судових витрат,окрім судового збору,складає суму 10 000 грн (а.с.5).

Розподіл судових витрат по справі було зроблено судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 133, 137 та 141 ЦПК України. Представником позивача було надано детальний розрахунок витрат на правничу допомогу, який відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України (а.с.125),тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: