Дата документу 17.10.2023 Справа № 334/3916/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/3916/20 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/1775/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Мазур Олени Сергіївни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В липні 2020 року ТОВ «Авто Просто» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначало, що 10 червня 2016 року між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір про адміністрування № 720088 та підписано Додатки № 1,2 до нього, які є невід`ємними частинами договору.

Договір між Позивачем та Відповідачем 1 - ОСОБА_2 укладений з метою придбання автомобіля КІА Сееd.

На Розподілі товару від 30.01.2017 року, ОСОБА_2 було надано право на отримання автомобіля. Відповідач 1 скористався правом, передбаченим ст. 7 розділу II Договору, та звернувся до Позивача з заявою від 13.02.2017 р. про вибір іншої марки автомобіля, а саме автомобіля марки Chery Tiggo.

Згідно з п.7.1 ст. 7 розділу II Договору «Учасник, якому вже надано Право на отримання Автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеної в Додатку №1, із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи АвтоТак.»

Згідно п.7.3. вказаної статті Договору «Якщо обрана Учасником марка та/або модель коштує дешевше, ніж модель автомобіля, зазначена в Додатку №1 до Договору, різницю між цінами автомобілів буде зараховано для послідовного скасування несплачених періодичних платежів разом із щомісячною винагородою, які передбачені графіком внесків цього учасника, у зворотному порядку, починаючи з останнього періодичного платежу з щомісячною винагородою. В подальшому такий учасник повинен сплачувати наступні періодичні платежі разом із щомісячною винагородою відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в Додатку №1 до Договору», тобто відповідно до Поточної ціни КІА Сееd.

28.02.2017 року Відповідач 1 отримав автомобіль Chery Tiggo кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску та зареєстрував його на своє ім`я, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

При цьому, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля (періодичні платежі) та вартість наданих послуг (щомісячну винагороду) шляхом сплати 120 щомісячних внесків (ст. 4 розд. І Договору, ст.2 розд. II Договору).

Починаючи з листопада 2018 року, Відповідач 1 порушував зобов`язання в частині своєчасного внесення платежів за договором про адміністрування, а з листопада 2019 року взагалі припинив в односторонньому порядку виконання зобов`язань за договором про адміністрування.

Станом на червень 2020 року у добровільному порядку погасити заборгованість Відповідач ОСОБА_2 відмовляється, борг не погашено.

Також, представник позивача зазначає, що 13.02.2017 року між Позивачем - ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати перед кредитором (Позивачем) як солідарні боржники у разі невиконання зобов`язань Відповідачем 1 за Договором про адміністрування №720088.

Вказаний договір поруки посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ребро О.П. за реєстровими номером №465 від 13.02.2017 р.

Згідно п. 4.4 договору поруки строк його дії становить 12 років, тобто до 13.02.2029 року.

Неодноразові звернення Позивача до поручителів (Відповідачів 2,3,4) та до Відповідача 1 з вимогою про сплату заборгованості результату не дали, борг не сплачений.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в сумі 383 903,95 гривень. Та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» суму заборгованості за Договором про адміністрування №720088 в розмірі 383 903,95 грн,

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» суму сплаченого судового збору в розмірі 5758,56 гри., тобто по 1439,64 грн. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі адвоката Мазур О.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2016 року між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір про адміністрування № 720088 та підписано Додатки № 1,2 до нього, які є невід`ємними частинами договору.

Договір між Позивачем та Відповідачем 1 - ОСОБА_2 укладений з метою придбання автомобіля КІА Сееd.

На Розподілі товару від 30.01.2017 року, ОСОБА_2 було надано право на отримання автомобіля. Відповідач 1 скористався правом, передбаченим ст. 7 розділу II Договору, та звернувся до Позивача з заявою від 13.02.2017 р. про вибір іншої марки автомобіля, а саме автомобіля марки Chery Tiggo.

Згідно з п.7.1 ст. 7 розділу II Договору «Учасник, якому вже надано Право на отримання Автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеної в Додатку №1, із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи АвтоТак.»

Згідно п.7.3. вказаної статті Договору «Якщо обрана Учасником марка та/або модель коштує дешевше, ніж модель автомобіля, зазначена в Додатку №1 до Договору, різницю між цінами автомобілів буде зараховано для послідовного скасування несплачених періодичних платежів разом із щомісячною винагородою, які передбачені графіком внесків цього учасника, у зворотному порядку, починаючи з останнього періодичного платежу з щомісячною винагородою. В подальшому такий учасник повинен сплачувати наступні періодичні платежі разом із щомісячною винагородою відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в Додатку №1 до Договору», тобто відповідно до Поточної ціни КІА Сееd.

28.02.2017 року ОСОБА_2 отримав автомобіль Chery Tiggo кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску та зареєстрував його на своє ім`я, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

При цьому, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля (періодичні платежі) та вартість наданих послуг (щомісячну винагороду) шляхом сплати 120 щомісячних внесків (ст. 4 розд. І Договору, ст.2 розд. II Договору).

Починаючи з листопада 2018 року, Відповідач 1 порушував зобов`язання в частині своєчасного внесення платежів за договором про адміністрування, а з листопада 2019 року взагалі припинив в односторонньому порядку виконання зобов`язань за договором про адміністрування.

Станом на червень 2020 року у добровільному порядку погасити заборгованість Відповідач ОСОБА_2 відмовляється, борг не погашено.

Договором поруки передбачена солідарна відповідальність поручителів та боржника за невиконання обо`язкв за договором.

Так, 13.02.2017 року між Позивачем - ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати перед кредитором (Позивачем) як солідарні боржники у разі невиконання зобов`язань Відповідачем 1 за Договором про адміністрування №720088.

Вказаний договір поруки посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ребро О.П. за реєстровими номером №465 від 13.02.2017 р.

Згідно п. 4.4 договору поруки строк його дії становить 12 років, тобто до 13.02.2029 року.

Апелянт заперечуючи проти позову, зазначав, що договір поруки є припиненим.

Разом з тим він не заперечував добровільне підписання договору поруки, не оспорював його протягом строку дії.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ТОВ «Авто Просто» посилалось на те, що відповідачі неналежним чином виконують умови укладеної угоди, в результаті чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних відносин та законодавство, чинне у їх сфері.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов`язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї.

Судом першої інстанції встановлено, що з листопада 2019 року ОСОБА_2 припинив сплачувати внески, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 383 903,95 грн. Розрахунок суми заборгованості у суду з огляду на отримані у справі докази сумнівів не викликає.

У відповідності до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те що поручителі погодилися з умовами угоди та договору поруки, підписавши їх.

Доводи апелянта про те, що договір поруки припинив свою дію не є переконливими.

У договорі поруки зазначено строк його дій, який становить 12 років з дня підписання ( п.4.4 Договору).

Такий строк не суперечить вимогам розумності, позаяк основний договір укладений на 10 років, тож встановлення більш скороченого строку дії поруки суперечило б змісту та меті поруки як способу забезпечення основного зобов`язання.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З Поляков