Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1188/23 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О.В.
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу № 295/1188/23 за позовом Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Собина Павла Миколайовича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року Департамент регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 237 927,78 грн, з яких: 235 427,78 грн - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу; 2 500,00 грн сума франшизи, 4 500,00 грн - витрати на проведення автотоварознавчої експертизи та вирішити питання розподілу судових витрат.

Позов мотивований тим, що 17.05.2022 за участю транспортного засобу марки «Мitsubishi Оutlander» та автомобіля марки «VolkswagenPassat», під керуванням ОСОБА_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), в результаті якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.07.2022 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Власником транспортного засобу марки «Мitsubishi Оutlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , є Департамент регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «VolkswagenPassat» ОСОБА_1 була забезпечена за страховим полісом АТ № 697734 у АТ «СГ «ТАС», ліміт страхової суми становить 180 000,00 грн, франшиза 2 500,00 грн.

АТ «СГ «ТАС» повністю сплатило позивачу страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 177 500,00 грн, без врахування франшизи на суму 2500,00 грн.

Згідно з висновком судового експерта №25/06/22 від 19.07.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мitsubishi Оutlander» становить 443 812,90 грн, а витрати понесені позивачем на проведення експертизи складають 4 500,00 гривень.

Позивач також посилається на те, що на підставі Договору про надання послуг з гарантійного технічного обслуговування та ремонту автомобіля від 20.08.2021, укладеного між Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації та ТОВ «Форвард Авто Груп» та Договору про надання послуг з ремонту автомобільного транспорту від 12.08.2022, укладеного між тими ж сторонами, ТОВ «Форвард Авто Груп» здійснило відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Мitsubishi Оutlander».

Згідно Акту проведених робіт №155 від 25.08.2022 ТОВ «Форвард Авто Груп» виконало ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу на загальну суму 412 924,78 грн, яка була сплачена позивачем 25.08.2022.

Позивач вказує, що звертався з вимогою до відповідача про відшкодування збитків у добровільному порядку, проте вимоги були проігноровані, а тому просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 237 927,78 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 235 424,78 грн, а також 4 500,00 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Собина П.М. просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Ним було направлено до суду заяву про перенесення судового засідання. Проте суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, щодо зловживання процесуальними правами, не було враховано його завантаженості по іншим справам. Огляд пошкодженого автомобіля позивача проводився судовим експертом Демешок В.Ю. за відсутності відповідача чи його представника. За результатами проведеного огляду було складено протокол технічного огляду КТЗ, який не підтверджено відеозаписом або належними кольоровими світлинами, що викликає сумніви щодо достовірності встановлених пошкоджень. Відповідач не погодився з наданим експертом висновком. Суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні заявленого клопотання про проведення повторної експертизи для встановлення розміру матеріальних збитків заподіяного позивачу та допиті в якості свідків експерта ОСОБА_2 і пасажира ОСОБА_3 , який знаходився в автомобілі пед керуванням відповідача.

У поданому відзиві Департамент регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 12.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст.368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав позивачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції із посиланням на норми ст. ст. 22, 386, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України та на підставі належних і допустимих доказів, які детально проаналізовані в судовому рішенні, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір відновлювального ремонту пошкодженого позивачу транспортного засобу становить 412924,78 грн, сума виплаченого позивачу страхового відшкодування склала 177500,00 грн, а відтак з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню різниця в сумі 235424,78 грн, а також 4500,00 грн витрат за проведення автотоварознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі щодо порушення процесуальних прав відповідача внаслідок розгляду справи за його відсутності та представника адвоката Собина П.М., є непереконливими. Так, відповідач та його представник неодноразово не з`являлись в судові засідання, про які кожен раз повідомлялись належним чином, однак докази поважності неявки в судові засідання надані не були. Крім того, місцевим судом було забезпечене право на участь в судових засіданнях і в режимі відеоконференції, яким відповідач не скористався. Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції з огляду на приписи ст. 223 ЦПК України обґрунтовано вважав, що справа може бути розглянута у відсутності відповідача та його представника на підставі наявних в ній матеріалів, а їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Що стосується інших доводів скарги про неправомірну відмову в задоволенні клопотання про проведення повторної експертизи для встановлення розміру матеріальних збитків та допит свідків, колегія суддів не знаходить їх прийнятними. Так, протокольною ухвалою суду від 22.06.2023 було відмовлено в задоволенні вимог представника відповідача - адвоката Собини П.В. про призначення експертизи, виклик експерта Демешок В.Ю., допит свідка ОСОБА_3 , оскільки такі вимоги заявлені з порушенням порядку, встановленого ст.ст. 83, 91, 102-103, 183 ЦПК України, їх форма та зміст не відповідають зазначеним нормам, не подані у вигляді окремих процесуальних документів із відповідним їх обґрунтуванням, відповідачем не аргументовано, які обставини, що підлягають встановленню в межах заявлених позовних вимог, можуть бути доведені з використанням зазначених засобів доказування, сторона відповідача не взяла участь в судовому засіданні для обґрунтування власних доводів. Таким чином, згадане клопотання було вирішено судом першої інстанції із дотриманням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Собина Павла Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді