№ 192/1454/22
№ 2/207/255/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 192/1454/22 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу ,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь завдану шкоду в порядку регресу у сумі 153528 гривень 00 копійок , оскільки 15 вересня 2018 року у м. Кам`янське по проспекту Аношкіна виникла дорожньо-транспортна пригода , а саме : ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА» , державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з пішоходом . Внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень . Згідно вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України . Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована . Потерпіла особа повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про настання ДТП та подала заяву про відшкодування шкоди , завданої внаслідок ДТП . Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 153528 гривень 00 копійок .

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі , заявлений позов підтримав повністю .

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання неодноразово не явився , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином , причину неявки суду не повідомив , згідно відзиву позовні вимоги не визнав у повному обсязі , вважає доводи позивача безпідставними , необґрунтованими та такими , що суперечать нормам чинного законодавства , оскільки позивач просить стягнути з нього на їх користь завдану в порядку регресу шкоду у сумі 153528 гривень 00 копійок , однак не надано доказів обґрунтування суми і як саме вона розрахована . Згідно матеріалів позовної заяви вбачається , що 10 грудня 2019 року ОСОБА_2 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_3 подала до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про виплату страхового відшкодування , а саме : 9890 гривень 15 копійок в рахунок відшкодування витрат , понесених на поховання ; 134028 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат , пов`язаних з втратою годувальника . 3 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до позивача з заявою про долучення товарного чеку № 2070 від 21 вересня 2020 року у сумі 19500 гривень , з яких : 15000 гривень на виготовлення пам`ятника , 4500 гривень за установку пам`ятника . Однак , в матеріалах справи є інший товарний чек від 17 вересня 2018 року на пам`ятник у сумі 2400 гривень , на установку пам`ятника у сумі 850 гривень , усього у загальній сумі 3250 гривень , на якому не зазначено кому саме він виданий . Вважає , що надані позивачем товарні чеки не є належними та допустимими доказами. Вважає , що він не має відшкодувати позивачу витрати на встановлення пам`ятника у розмірі 19500 гривень , оскільки докази є не підтвердженими . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року з Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнуто на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 19500 гривень 00 копійок . Також , вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , та стягнуто на користь ОСОБА_2 в рахунок завданої майнової шкоди у сумі 6623 гривні , та моральної шкоду у сумі 70000 гривень . Потерпіла ОСОБА_2 не надала доказів того , що вона знаходилася на утриманні померлого сина і він був її годувальником . Тому , у позивача не було законних підстав для здійснення ОСОБА_2 страхового відшкодування витрат , пов`язаних з втратою годувальника у розмірі 134028 гривень 00 копійок і як наслідок стягнення у порядку регресу з нього . Просить відмовити у задоволенні позову .

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не явився .

Суд , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 15 вересня 2018 року приблизно о 19 годині 15 хвилин , ОСОБА_1 керуючи автомобілем «KIA Cerato EX» , державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в світлий час доби по сухому дорожньому покриттю , зі швидкістю приблизно 100 км/годину , в лівій смузі проїзної частини проспект Аношкіна у м. Кам`янське Дніпропетровської області , зі сторони вулиця Тараса Шевченка у напрямку проспект Свободи . Під час руху по вищевказаному проспекту Аношкіна у м. Кам`янське Дніпропетровської області , ОСОБА_1 , не діяв таким чином , щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам , при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,56%) , який перетинав проїзну частину проспект Аношкіна у м. Кам`янське в невстановленому місці справа наліво по ходу руху автомобіля «KIA Cerato EX» , державний номерний знак НОМЕР_1 , і якого водій ОСОБА_1 об`єктивно спроможній був виявити , однак заходів до своєчасного зменшення швидкості руху , аж до зупинки транспортного засобу не прийняв , в результаті чого в лівій смузі проїзної частини , в районі будинку 70 по проспекту Аношкіна у м. Кам`янське Дніпропетровської області , допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «KIA Cerato EX» , державний номерний знак НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_3 . Своїми діями водій ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п.п. 1.3. , 1.5. , 2.3 б) , 12.3. Правил дорожнього руху України . Згідно вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ( а.с. 13 16 ) . Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована . Потерпіла особа повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про настання ДТП та подала заяву про відшкодування шкоди , завданої внаслідок ДТП ( а.с. 5 ) . Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 153528 гривень 00 копійок .

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України 2003 року особа , яка відшкодувала шкоду , завдану іншою особою , має право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року з Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнуто на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 19500 гривень 00 копійок ( а.с. 17 20 ) .

Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 153528 гривень 00 копійок на користь потерпілої особи ОСОБА_2 ( а.с. 29 , 30 , 31 ) .

Доводи відповідача про те , що позивачем не надано належних доказів підтвердження того , що саме він має відшкодувати позивачу витрати на встановлення пам`ятника у розмірі 19500 гривень спростовується тим , що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року з Моторного (транспортного) страхового бюро України було стягнуто на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 19500 гривень 00 копійок . Доводи відповідача , що потерпіла ОСОБА_2 не надала доказів того , що вона знаходилася на утриманні померлого сина і він був її годувальником , у позивача не було законних підстав для здійснення ОСОБА_2 страхового відшкодування витрат , пов`язаних з втратою годувальника у розмірі 134028 гривень 00 копійок , спростовуються наданими суду письмовими доказами : наказами Моторного (транспортного) страхового бюро України та платіжними дорученнями ( а.с. 26 -30 ) , з яких слідує , що позивачем відшкодовано шкоду у зв`язку з втратою годувальника 134028 гривень 00 копійок.

Таким чином , оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована , Моторне (транспортне) страхове бюро України має право вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди в порядку регресу у розмірі 153528 гривень 00 копійок , оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 153528 гривень 00 копійок на користь потерпілої особи ОСОБА_2 .

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено , тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст. 1191 ЦК України 2003 року , ст. 10, 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України , місцезнаходження : м. Київ , Русанівський бульвар , 8 , ідентифікаційний код юридичної особи : 21647131 , завдану шкоду в порядку регресу у сумі 153528 гривень 00 копійок , судові витрати 2481 гривня 00 копійок .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба