КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/4637/22
провадження № 22-ц/824/9479/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - адвоката Качкурової Світлани Володимирівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2023 року в складі судді Виниченко Л.М.,

встановив :

09.06.2022 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі типового договору, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085) договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води.

Свідоцтвом повного і беззастережного прийняття умов договору є факт отримання послуг споживачем.

Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, від послуг у встановлено законодавством порядку не відмовлявся.

ОСОБА_1 своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 36 435,08 грн.

Позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (кредитор) та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (новий кредитор) , прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 740, 72 грн.

Згідно п. 3.4.2 вказаного Договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку №1 та /або додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованості.

Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", а також у газеті "Хрещатик" від 06.08.2014 №111(4511).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь : заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 740,72 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 36 435,08 грн; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. Також просив відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

28.04.2023 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» судовий збір у розмірі 3 721,50 грн за подання апеляційної скарги.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначило, що відповідач ОСОБА_1 був споживачем послуг з централізованого постачання гарячої води в період часу з 22.10.2004 по 04.01.2022, проте всупереч вимог ст. 322 ЦК України та Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не сплачує заборгованість за спожиті комунальні послуги, чим грубо порушує права позивача, як надавача послуг.

В матеріалах справи містить розрахунок заборгованості за надані ПАТ "Київенерго" послуги до 01.05.2018 на суму 21 740,72 грн. Для підтвердження щомісячних нарахувань за весь період боргу позивач надає до апеляційної скарги розгорнутий розрахунок заборгованості.

Звертає увагу, що ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» жодних звернень або претензій від відповідача про неотримання/ненадання/не користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води чи/або звернень щодо перерахунку/невірних нарахувань за надані послуги за адресою: АДРЕСА_2 , позивачу не передавало.

Відповідач жодних заперечень щодо ненадання послуг з централізованого постачання гарячої води до суду першої інстанції не надсилав.

Відповідач кожного місяця отримував платіжні документи, в яких зазначалось: ПІП, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості тощо. З приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та здійснення перерахунку в спірний період відповідач до позивача не звертався.

З огляду на те, що відповідач показання квартирних засобів обліку води до виконавця послуг не надавав, розрахунок заборгованості здійснювався відповідно до показників будинкових засобів обліку за тарифами, які встановлені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладений договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку №2 до цього договору.

Відповідно до наданого КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 21 740,72 грн та з 01.05.2018 року в сумі 36 435,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 в період часу з 22 жовтня 2004 року по 04 січня 2022 року був власником квартири АДРЕСА_3 та споживачем послуг з централізованого постачання гарячої води за цією адресою (а.с. 83-85).

Відповідно до копії Акту виконаних робіт з виконання вимірювань для метрологічної повірки та опломбування засобів обліку № 013/14 від 10.03.2015, складеного щодо приладу обліку гарячого водопостачання, ТОВ «Центр Вимірювань» проведено опломбування лічильника № 034517559 «Minomess-UA» з показниками «00797», встановленого у квартирі АДРЕСА_3 .

10 березня 2016 року ДП «Укрметртестстандарт» видано свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 24-1 4, відповідно до якого лічильник води «Minomess-UA» DN 15 № 03 4517559 визнаний придатним і допускається до застосування згідно з ДСТУ 3580 та методикою повірки на місці експлуатації МПУ 333/03-2015. Строк чинності свідоцтва до березня 2019 року.

Відповідно до свідоцтва по повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-1025, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки - лічильник води «Minomess-UA» № 03 4517559 відповідає вимогам ДСТУ 3580 клас А в умовах експлуатації. Строк чинності свідоцтва до 05.05.2025.

28 серпня 2021 року слюсарем-сантехніком РВЗ-2 КП «Київтеплоенерго» ОСОБА_2 складено акт зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води, відповідно до якого показники лічильника № 4517559, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 , опломбованого пломбою № С26136891, становлять 797 м. куб. Також встановлено наявність у квартирі бойлера (електроводопідігрівача).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла до 01.05.2018 у розмірі 21 740,72 грн, суд першої інстанції виходив з того, що вказана позовна вимога позивачем жодним чином не обґрунтована, оскільки не надано детального розрахунку такої заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити правильність її нарахування та період такого нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», редакція якого діяла до 9 грудня 2017 року, та частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). У деяких випадках виробники (постачальники) послуг можуть бути і виконавцями послуг (наприклад, для власників приватних будинків), а споживач - це фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами.

Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблений для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку. Договір був складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та є договором приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 1 818 662 617,96 грн.

Відповідно до змісту цього договору, перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг) право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.

Матеріали справи не містять Додатку № 1 та Додатку №2 до Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), а тому доводи позивача про те, що за вказаним договором він набув право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 21 740 ,72 грн. є необґрунтованими.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Залучені до апеляційної скарги помісячний розрахунок заборгованості, який включає в себе розрахунок за період з липня 2015 року по лютий 2023 року, є новим доказом, який не надавався суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем не обґрунтовано та не надано доказів неможливості подання вказаного розрахунку суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась до 1 травня 2018 року за послуги з централізованого постачання гарячої води.

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 36 435,08 грн, суд першої інстанції виходив з того, що в період часу з 2015 по 28.08.2021 показники лічильника води, встановлені в квартирі АДРЕСА_3 , є сталими та незмінними, що свідчить про відсутність факту споживання відповідачем послуг з централізованого постачання гарячої води у вищевказаний період.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) від 27 грудня 2017 року № 1693 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з частиною першою статті 12 якого визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто до 01 травня 2019 року), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.

На виконання вищевказаних вимог КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до положень ЦК України якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води в установленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901 і частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В період з 01.05.2018 та станом на вересень 2021 року відповідач проживав та був власником квартири АДРЕСА_3 , а отже і споживачем гарячого водопостачання.

Відповідно до пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 виконавець зобов`язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку.

Відповідно до підпункту 12 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Згідно з пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку.

У частині третій статті 12 і частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач виконав свої зобов`язання щодо щомісячного надання позивачу показань квартирного засобу обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Посилання відповідача на ту обставину, що його квартира обладнана лічильником гарячої води, який опломбований відповідно до акту виконаних робіт ТОВ "Центр Вимірювань" 10.03.2016, не може свідчити про те, що відповідачем було виконано зобов`язання щодо щомісячного надання виконавцю послуг показань наявних приладів, у спосіб, що не заборонений законом.

Отже, виходячи з розрахунку заборгованості, наданого позивачем задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг постачання гарячої води в розмірі 36 435,08 грн, нараховані з 01 травня 2018 року.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на вимоги закону та встановлені у справі обставини, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав до їх задоволення в частині стягнення на користь позивача з відповідача суми боргу в сумі 36 435,08 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог (56,77%) з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підлягає стягненню 1 408,46 грн судового збору за подання позовної заяви та 2 112,69 грн судового збору за подання апеляційної скарги, всього 3 521,15 грн.

На користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» також підлягає стягненню 18,73 грн понесених витрат у зв`язку з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - адвоката Качкурової Світлани Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2023 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості у розмірі 36 435,08 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, 5, ) заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 36 435,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, 5, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 521,15 грн та 18,73 грн понесених витрат у зв`язку з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук