Справа № 367/6276/23
Провадження №2/367/4924/2023
02 жовтня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участі секретаря судових засідань Мартинюка Н.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю., про стягнення коштів,-
в с т а н о в и в :
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю., про стягнення коштів.
Стислий виклад позицій сторін.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та особою з третьою групою інвалідності та втратою працездатності на 30 відсотків. Позивач отримує пенсію на банківську картку, відкриту в АТ «Державний ощадний банк України». У вересні 2021р. позивач звернувся до банку, щоб отримати пенсію з карткового рахунку, але працівником банку було повідомлено, що пенсія була арештована та відправлена на погашення боргу за виконавчим провадженням. З інформації, отриманої усно від працівників банку, позивачу стало відомо, що стягнення провадяться приватним виконавцем по виконавчому провадженню №66268403, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №198709 у загальній сумі 23 844,49 грн. 07.10.2021р. на адресу приватного виконавця Лиманського Владислава Юрійовича (виконавчий округ Луганської області) позивачем був надісланий лист, в якому останній просив надати копію виконавчого напису нотаріуса №198709, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №66268403 та договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис.
Позивач зазначає про те, що з отриманої копії виконавчого напису вбачається, що він був здійснений 22 червня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.
визнання виконавчого напису таким, що не пдлягаю виконанню.
Всього банком утримано: 18 949,84 грн. на користь відповідача.
Позивач зазначає про те, що у зв?язку з тим, що у відповідача не було дійсних правових підстав для стягнення з позивача коштів по виконавчому напису, відповідач повинен був, отримавши вищезазначені кошти, повернути їх позивачу, так як стягнуті вони були із ОСОБА_1 безпідставно та відкликати виконавчий напис.
Крім того, позивач наголошує на тому, що відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач повинен сплатити суму безпідставно отриманих грошових коштів з урахуванням інфляційних втрат. Згідно розрахунку, загальна сума інфляційних втрат за період з листопада 2021р. по червень 2023р. (включно) становить 6415,06 грн. Згідно розрахунку 3% річних за пероід з 1 листопада 2021р. по 15 серпня 2023р. включно складає 1012,15 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність, позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками 26.08.2023. Відзиву на позов до суду від відповідача не надходило.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 18.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження по справі.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив наступне.
Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.
Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є повернення безпідставно стягнутих коштів на користь позивача.
Згідно виписки по картковому рахунку ГУ з обслуговування клієнтів, а саме з рахунку № НОМЕР_2 (соцвиплати) утримано (кошти, направлені на погашення арештованої суми): 29.09.2021р. 576,40 грн., 29.09.2021 р. 270,00 грн., 13.10.2021 p. - ????5593,29 грн.; по рахунку № НОМЕР_3 (пенсійні зарахування) утримано (кошти направлені на погашення арештованої суми): 29.09.2021 р. - 24,54 грн., 21.10.2021 р. - 12 485,61 грн.
Всього банком утримано: 18 949,84 грн. на користь відповідача.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України (глава 83 ЦК України), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Норми глави безпосередньо пов`язані з відновленням майнового стану, оскільки, зобов`язання з безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо.
Зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності, зокрема такої умови: обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17.
У ч.1 ст.614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 542, 550, 551, 611, 625 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.542 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Ч.2 ст.542 ЦК України надає визначення поняттю штраф, відтак штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Отже, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються інфляційні нарахування від простроченої суми.
У справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Враховуючи викладнене, оцінючи матеріали справи, а саме подані позивачем докази, що підтверджують стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 198709 грн. при виконанні виконавчого напису № 198709, вчиненого 22.06.2021 року, який судом визнанно таким, що не підлягає виконанню, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 13, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю., про стягнення коштів, задовольнити.
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Мерзлий