Провадження номер № 2/0186/515/23
Справа № 186/1246/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2023 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 02 серпня 2021 року судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/961/21 з нього стягнуті аліменти на користь відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 20 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

На той час він вже не був офіціально працевлаштований, мав періодичні заробітки та мінливий дохід. Стягнення з нього на сьогоднішній день 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) ставить його у дуже скрутне становище, оскільки він не має постійного доходу, а визначення цієї частки шляхом визначення, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що становить, приблизно 3 620 гривень на місяць, робить для нього це неможливим, оскільки він отримує, приблизно 5 000 гривень, на місяць випадковими заробітками.

На сьогоднішній день, у зв`язку з його неможливістю працевлаштуватися, він має змогу сплачувати лише мінімальний гарантований розмір аліментів у сумі 1 416,50 гривень, який щорічно підлягатиме індексації відповідно до закону, або 1/8 частку від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Просить суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини, стягнувши аліменти на дитину на користь відповідача в розмірі 1/8 частки його заробітку щомісячно або у твердій грошовій сумі в розмірі 1 416,50 гривень, яка щорічно підлягатиме індексації відповідно до закону, якщо відповідач надасть відповідну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами не згідна, оскільки позивач в обґрунтування позову не надав жодного доказу про те, що у нього відсутні об`єктивні можливості у працевлаштуванні, в позові зазначив, що на момент винесення судом судового наказу про стягнення аліментів на дитину він вже не був офіційно працевлаштований, мав періодичні заробітки, мінливий дохід, що свідчить про отримання позивачем неофіційного доходу, розмір якого він не підтверджує належними доказами. Погіршення свого майнового стану позивач не підтвердив, додала копію трудової книжки позивача, де зазначено, що він звільнився ще у 2020 році з офіційної роботи за власним бажанням. За час спільного життя з позивачем вони брали в кредит кошти в сумі 20 000 гривень, які наразі вона сплачує самотужки. Позивач з 2020 року постійно проживає у м.Дніпрі, винаймає трикімнатну квартиру (зі слів їх дитини), кошти на це у нього в наявності, що спростовує його доводи відносно скрутного матеріального становища.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, з урахуванням інтересів дитини.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 22 лютого 2014 року.

02 серпня 2021 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області видав судовий наказ №186/961/21, яким стягнув аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 20 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, допустивши негайне виконання судового наказу у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Позивачем, як на підставу своїх позовних вимог в частині зміни свого матеріального становища, зазначено, що він і на момент видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину, і на сьогоднішній день, не має змоги офіційно працевлаштуватися, має мінливий дохід та періодичні заробітки.

В якості доказу надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 23 серпня 2023 року, згідно яких позивач у жовтні 2021 року отримав від АТ "Універсал Банк" 192,61 гривень додаткового блага, у листопаді 2021 року від АТ "Універсал Банк" 130,87 гривень додаткового блага, у січні 2022 року від АТ "Універсал Банк" 119,19 гривень додаткового блага та у червні 2023 року від ДЮСШ "Шахтар" 900 гривень вартості орденів, медалей, знаків, кубків, дипломів, грамот та квітів.

Копією трудової книжки позивача підтверджується, що 16 липня 2020 року його звільнено з ТОВ "Омега" за власним бажанням.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів підтверджується, що станом на серпень 2023 року позивачу нараховуються до сплати аліменти на утримання дитини по 3 522,25 гривень щомісячно, сукупний розмір заборгованості становить 39 298,12 гривень, за період з липня 2021 року по серпень 2023 року позивач сплатив аліменти на дитину чотири рази: у листопаді 2021 року - 2 500 гривень, у грудні 2021 року - 1 200 гривень, у серпні 2022 року - 33 100 гривень та у вересні 2022 року - 6 680 гривень, з вересня 2022 року аліменти фактично не сплачує.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він офіційно непрацевлаштований.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, не надано доказів його майнового стану, з його слів, як на момент видачі судового наказу, так і на момент подачі даного позову до суду, він офіційно непрацевлаштований, має мінливий дохід, з наданої ним довідки про доходи вбачається, що іншого доходу, окрім додаткового блага та вартості дипломів, грамот, тощо, які отримані ним у жовтні 2021 року, листопаді 2021 року, січні 2022 року та червні 2023 року, ним не отримувалося, тобто за період: І квартал 2021 року по 4 квартал 2023 року його дохід склав 1 342,67 гривень, а згідно довідки про заборгованість зі сплати аліментів на малолітню дитину, вбачається, що у листопаді 2021 року він сплатив аліменти на користь відповідача в розмірі 2 500 гривень, у грудні 2021 року 1 200 гривень, у серпні 2022 року - 33 100 гривень, у вересні 2022 року - 6 680 гривень. З вересня 2022 року аліменти на малолітню дитину фактично не сплачує.

Суд звертає увагу на те, що зменшення розміру аліментів, без підтвердження погіршення матеріального становища позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині, те, що позивач не довів належними та допустимими доказами зміну свого матеріального, чи сімейного становища, стану здоров`я, тобто підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року, то йому у позові слід відмовити. Той факт, що він офіційно не працює, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття свою дитину (Постанова ВС від 15 травня 2018 року справа N234/6207/17).

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, ст.ст.180-183, ч.1 ст.192, ч.1 ст.273 Сімейного Кодексу України, - суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.