справа № 462/7910/23
УХВАЛА

16 жовтня 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Колодяжний С.Ю., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника 11.10.2023 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Іловайськ Донецької області.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі встановлено, що заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

При зверненні до суду із даною заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 у м.Іловайськ, заявник посилається на п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України та ст.317 ЦПК України.

Однак, згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а з приписами ст.317 ЦПК України суди розглядають заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.

Так, обрані заявником способи підтвердження смерті її чоловіка, чи то згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, чи згідно ст.317 ЦПК України, встановлюють різні порядки розгляду заяви, що також впливає на визначення підсудності даної справи.

До висновку про розмежування вказаного порядку розгляду заяви про встановлення факту смерті особи дійшов Верховний Суд упостанові від 29.03.2023 року за наслідком розгляду справи №753/8033/22.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , заявником не зазначено коло заінтересованих осіб, а Залізничний ВДРАЦС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в порушення вимог ч.4 ст.294 ЦПК України, зазначено в статусі третьої особи.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, зазначених відомостей заява ОСОБА_1 не містить.

Крім того, на виконання вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України в заяві не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У заяві заявник зазначає, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від гострої серцевої недостатності, оскільки страждав на хронічну ішемічну хворобу серця за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в порушення вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, матеріали заяви не містять доказів на підтвердження обставин, що ОСОБА_2 помер у м.Іловайськ Донецької області.

Слід зазначити, що таким документом, наприклад, може бути лікарське свідоцтво про смерть, яке видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого.

Крім того, до матеріалів заяви долучено копію довідки №341 від 2023 року, яка складена іноземною мовою.

Положеннями ч.1 ст.9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою.

Відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Великою Палатою Верховного Суду неодноразово наголошувалося, що процесуальні документи мають подаватися до суду лише державною мовою (справа № 9901/12/20, провадження №11-56заі20, справа №826/7329/17, провадження № 11-28заі21).

У випадку, коли документ складений іноземною мовою, до суду подається переклад документа на державну мову України.

Засвідчення вірності перекладу документів з однієї мови на іншу здійснюється нотаріально, у порядку, передбаченому ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

Разом з тим, заявником не долучено переклад довідки №341 від 2023 року на державну мову України.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків заяви.

Керуючись ст.175, 177, 185, 259-261, 294 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи залишити без руху.

Заявник має право протягом строку, який не перевищує десяти днів з дня вручення їй ухвали, усунути недоліки заяви. Якщо заявник усуне зазначені недоліки заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний