Справа №705/3211/23
2/705/1796/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та надання послуги з управління багатоквартирним будинком,

В С Т А Н О В И В:

Позивач КП «Уманське РЕУ №3» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 до 25.02.2023 був власником квартири АДРЕСА_1 , а 25.02.2023 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі Договору дарування від 25.02.2023. Тобто, у період часу з 16.02.2021 по 25.02.2023 власником вказаної квартири був ОСОБА_1 , і в ній також була зареєстрована та проживала ОСОБА_2 .

Між позивачем та власником квартири чи проживаючою у ній особою до 01.09.2021 Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком не укладався, але вказані особи в період до 01.09.2023 були споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки отримували або мали можливість отримувати житлово-комунальні послуги за вищевказаною адресою, адже відповідно до Рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 №369, КП «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» у період часу до 01.09.2021 було виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 12.08.2021 №372, між КП «»Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 (в особі ОСОБА_4 ) 17.08.2021 було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, за формою затвердженою постановою КМУ від 05.09.2018 №7812. Вказаний договір набрав чинності з 01.09.2021. У зв`язку із неналежним виконанням своїх обов`язків по оплаті за надані позивачем житлово-комунальних послуг у відповідачів виникла заборгованість за період з березня 2021 року по лютий 2023 року (включно) в загальному розмірі 10057,77 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно.

Ухвалою судді від 27.06.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

За вх. № 18005 від 27.07.2023 від адвоката Гребенюка С.А., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що дійсно в період часу з 16.02.2021 по 25.02.2023 йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , але користувачами вказаної квартири були ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивач, не перевіривши, хто був споживачем послуг у даній квартирі, подав позов до нього, як до власника, та до ОСОБА_2 .

Також, у відзиві зазначено, що відповідно до робочої візи з 03.08.2020 по 01.08.2022 ОСОБА_1 працював та фактично проживав у Канаді, що свідчить про те, що він не проживав у належній йому квартирі та не користувався послугами, але наданими послугами користувалися особи, які там проживали, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , умисно не сплачуючи комунальні платежі за отримані послуги, у зв`язку з чим і виникла заборгованість. Тому, відповідач ОСОБА_1 вважає, що подача позову лише до нього та ОСОБА_2 є необґрунтованою, а також, він вважає, що у зв`язку з його відсутністю у належній йому квартирі в період часу більше 30 днів, нарахована сума заборгованості підлягає перерахунку, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За вх. №19156 від 10.08.2023 від представника позивача ОСОБА_7 надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач вважає, що надані відповідачем докази щодо реєстрації певних осіб у квартирі АДРЕСА_1 та перебування відповідача ОСОБА_1 за кордоном у вказаний період, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони належним чином не завірені на відповідність оригіналам та не містять належного перекладу. Також, із наданої відповіді вбачається, що фактичне проживання чи не проживання власника у належній йому квартирі не звільняє його від обов`язку утримувати належне йому майно, що зазначено у ч. 2 ст. 382 ЦК України. Також, у відповіді зазначено, що для захисту своїх законних, на їхню думку, прав, відповідачі мають право, керуючись ст. 1190, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, звернутися до суду із відповідною позовною заявою до особи чи осіб, які фактично проживали та користувалися відповідними послугами. Тому, у зв`язку із зазначеним, представник позивача просить задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги повністю.

Станом на 09.10.2023 від відповідача ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Із досліджених доказів судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 до 25.02.2023 був власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі Договору дарування від 25.02.2023 право власності на вказану квартиру по частці зареєстровано 25.02.2023 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно витягу із особового рахунку № НОМЕР_1 , рахунок для оплати відкритий на ім?я власника ОСОБА_1 .

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 за № 369, КП «Уманське ВЖ РЕУ №3» було виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду до 01.09.2021.

Як вбачається із наданих документів, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами до 01.09.2021 не укладався.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 12.08.2021 № 372, між КП «»Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 (в особі ОСОБА_4 ) 17.08.2021 було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, за формою затвердженою постановою КМУ від 05.09.2018 №7812. Вказаний договір набрав чинності з 01.09.2021.

Як зазначено у позовній заяві та підтверджується наданими документами (актами), позивач належним чином виконував свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг щодо житлового будинку АДРЕСА_3 , в тому числі і щодо квартири АДРЕСА_4 , власником якої був відповідач ОСОБА_1 .

Доказів того, що споживач ОСОБА_1 не отримував наданих позивачем послуг, або отримував їх неналежної якості, відповідачем не надано. При цьому, відповідної оплати за отримані послуги відповідач не здійснював, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 10057,77 грн. за період з березня 2021 року по лютий 2023 року (включно), що підтверджується наданим Розрахунком заборгованості квартплати (плати за утримання житла) по особовому рахунку НОМЕР_1 , нарахованої відповідно до укладеного Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та визначених тарифів.

Спірні правовідносини регулюються ЦК України та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Згідно ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 20 листопада 2013 року по справі № 6-29503св13 зазначив, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Матеріалами справи встановлено, що на період часу, за який нарахована заборгованість з березня 2021 року по лютий 2023 року (включно), власником квартири АДРЕСА_1 , щодо якої надавалися комунальні послуги, був відповідач ОСОБА_1 .

Покладення обов`язку по утриманню майна на власника є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен власник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від інших солідарних боржників їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Як вбачається із наданого представником відповідача відзиву на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 не заперечує проти існуючої заборгованості за житлово-комунальні послуги, проте, вважає, що він не зобов`язаний сплачувати їх у зазначеному розмірі, посилаючись на те, що відповідно до робочої візи з 03.08.2020 по 01.08.2022 ОСОБА_1 працював та фактично проживав у Канаді, що свідчить про те, що він і не проживав у належній йому квартирі та не користувався послугами, але наданими послугами користувалися особи, які там проживали, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , умисно не сплачуючи комунальні платежі за отримані послуги, у зв`язку з чим і виникла заборгованість, тому він вважає, що у зв`язку з його відсутністю у належній йому квартирі в період часу більше 30 днів, нарахована сума заборгованості підлягає перерахунку.

Проте, відповідно до норм п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право «на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг».

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 8 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Тобто, із зазначеного вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення із відповідною заявою до позивача з приводу перерахунку нарахованої заборгованості за час його відсутності у квартирі.

З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення існуючої заборгованості з відповідача ОСОБА_1 . Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів її проживання та користування послугами у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13,258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317,319,322,360,526,544,901 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 , в загальному розмірі 10057 (десять тисяч п`ятдесят сім) грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Гудзенко