Справа № 442/393/22 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/3233/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Дрогобицької міської ради про визнання права власності на частку в будинку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/8 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те що вона від свого народження та по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_1 . По вказаній адресі вона проживала з матір`ю ОСОБА_5 , батьком ОСОБА_6 . 21.02.1996 помирає її батько не залишаючи після себе заповіту, та на момент його смерті спадкоємцями першої черги, які фактично прийняли спадщину були вона та її матір ОСОБА_5 . ЇЇ батькам належав на праві власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Так як після смерті батька частка, котра належала йому, повинна бути розподілена між спадкоємцями, котрі вступили в спадкові права, спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном прийняли її матір та вона так як фактично проживали з ним на день смерті батька ОСОБА_6 . Фактично з моменту смерті її батька у неї виникло право на спадкування 1/2 частки майна, котрим володів її батько. Вона не зверталась до нотаріуса із проханням видачі свідоцтва про право спадщини за батьком у зв`язку із відсутністю потреби в такій реєстрації, так як безперешкодно проживала в спірному будинку та проти її права власності заперечень від родичів не було. Влітку 2021 р. всупереч до її прав на спадкове майно по смерті батька її брат, відповідач по справі ОСОБА_1 зажадав її виселення з батьківського будинку. Вона звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Момот М.О.. У зв`язку з тим, що перед нею до Дрогобицької державної нотаріальної контори після смерті батька зверталася моя покійна матір ОСОБА_5 то по смерті батька спадкова справа уже відкривалась та перебуває в архіві Дрогобицької державної нотаріальної контори. З цих підстав її заява та долучені документи були передані для розгляду до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.01.2022 державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної кантори було відмовлено у вдачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на заявлене майно. Вказує, що спірний будинок належав до колгоспного двору, при цьому такими, що не втратили право на частку в майні колгоспного двору були ОСОБА_6 (її батько), ОСОБА_5 (її матір), ОСОБА_1 (її брат) - відповідач ОСОБА_3 (її брат) - відповідач ОСОБА_4 (її брат), а відтак, частки кожного у майні колгоспного двору становили по 1/4 його частині. ОСОБА_6 , якому на день смерті належала 1/4 частка в майні колгоспного двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа після його смерті нею не заводилася, спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном прийняли дружина спадкодавця - ОСОБА_5 її мати, та вона як його донька, які фактично проживати з ним на день смерті. Оскільки, після смерті батька вона не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини то вона успадкувала після нього 1/8 спірного будинковолодіння ( 1/4 : 2).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Дрогобицької міської ради про визнання права власності на частку в будинку в порядку спадкування відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим за наявності недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Зазначає, що строки позовної давності не можуть бути застосовані щодо права на спадщину яке було набуте в спосіб визначений законом.

Після смерті батька ОСОБА_6 спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном прийняли дружина спадкодавця - ОСОБА_5 та позивач, як його донька, які фактично проживали з ним на день смерті. Оскільки після смерті батька позивач не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, то вона успадкувала після нього 1/8 спірного будинковолодіння. Саме такого висновку про розподіл спадкових прав, статус спадкового майна, розподіл часток в ньому та належність відповідної частки її батьку було зроблено в постанові Львівського апеляційного суду від 13.11.2020 року у справі №442/7960/17. Наведений факт також не був спростований та визнавався Верховним Судом.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року та постановити нове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 на заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до довідки Нагуєвицької сільської ради № 1195 від 04.10.2017 згідно по господарських книг у вищевказаному будинку станом на 1991 були зареєстровані ОСОБА_6 , голова будинку, ОСОБА_5 , дружина, ОСОБА_4 , син, ОСОБА_3 , син, ОСОБА_2 , донька, ОСОБА_8 , зять та ОСОБА_9 , внук.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Кушніра О.І. від 04.01.2022 вбачається, що заявником, позивачем по справі ОСОБА_2 не було подано документу, що посвідчує право власності спадкодавця на заявлене майно, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно довідки БТІ заявлене майно перебуває у власності іншої особи. Згідно даних державного реєстру речових прав заявлене майно не перебуває у власності спадкодавця, а тому нотаріусом було відмовлено позивачу у даній справі ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.05.2016, яке посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу Радзієвською О.В., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її син, відповідач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями розташованого в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.04.2007 виконавчим комітетом Нагуєвицької сільської ради на підставі рішення від 23.02.2007 за № 11, право власності зареєстроване Дрогобицьким державно-комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації 25.04.2007, реєстраційний номер 18652392.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13.11.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності в порядку спадкування на частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано, ухвалено в цій частині нову постанову, якою ці позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 11 травня 2016 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. у спадковій справі №29/2015 ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та державну реєстрацію речового права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказаний будинок за ОСОБА_1 - скасовано. В решті рішення суду залишено без змін.

Проте, постановою Верховного Суду у складі колегії Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.07.2021року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 квітня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Нагуєвицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на частину майна колишнього колгоспного двору відмовлено.

З довідки Нагуєвицької сільської ради від 04 жовтня 2017 року вбачається, що згідно з погосподарськими книгами будинок АДРЕСА_1 станом на 01 січня 1991 року належав до колгоспного двору; будинок збудовано у 1952 році. У будинку були зареєстровані: ОСОБА_6 (голова будинку), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_8 (зять), ОСОБА_9 (онук).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Нагуєвицької сільської ради від 23 лютого 2007 року оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 86,7 кв. м, житловою площею 51,3 кв. м, на ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2016 року ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Згідно довідки Нагуєвицької сільської ради від 21 грудня 2006 року спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5 .

Рішення Нагуєвицької сільської ради від 23 лютого 2007 року, яким оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 86,7 кв. м, житловою площею 51,3 кв. м, на ОСОБА_5 є чинним та не скасовано.

Також і свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2016 року за яким ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 є чинним та в судовому порядку не скасовано.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду, як на підставу для задоволення позову, колегія суддів вважає необґрунтовано, оскільки в позові ОСОБА_2 було відмовлено.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що підстав визнавати за ОСОБА_2 право власності на частку в будинку, який зареєстровано на праві приватної власності за іншою особою в порядку спадкування немає.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.