Справа № 752/3458/22
Провадження № 2/752/2097/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою, суд

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виділення йому в користування житлової кімнати площею 17,3 кв.м., а відповідачам житлових кімнат площею 12,4 кв.м. та 12,5 кв. м.

Інші приміщення залишити в їх загальному користуванні.

Посилається в позові на те, що йому на праві спільної сумісної власності належить частки квартири АДРЕСА_1 .

Співвласниками інших часток вказаної квартири є його батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 та брат - ОСОБА_1 .

Впродовж тривалого часу він не знаходить порозуміння з іншими співвласниками щодо можливості проживання в спірній квартирі, з приводу чого виникають розбіжності в користуванні квартирою.

Зазначає, що квартира є трьохкімнатною, загальною площею 68,10 кв.м., житловою 42,20 кв.м, однак домовитися про порядок користування нею не виявляється можливим.

В зв`язку з чим, виникла необхідність встановити порядок користування квартирою кожним з її співвласників.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 22 лютого 2022 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 18 квітня 2022 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

На час ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали.

Відповідачі в судове засіданні неодноразово не з`являлися, по час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ст.128 ЦПК України.

Судові повістки, що направлялися відповідачам за адресою реєстрації відповідно до даних відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, та за адресою фактичного проживання повідомленою позивачем, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідачів.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За положенням частини першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що 08.05.1998 року Державною адміністрацією Московського району видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого сторони набули у власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджеється інформаційною довідкою КП КМР «КМ БТІ» КВ-2022 №2955 від 27.01.2022 року (а.с.10).

Відповідно до статей 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що між ними існує конфліктна ситуація з приводу користування квартирою.

Судом встановлено, що кімнати в квартирі є окремими.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він разом зі своєю сім`єю, а саме дружиною та дітьми, займає жилу кімнату площею 17,3 кв.м. в квартирі впродовж багатьох років.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Таким чином, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення є відособленими та за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі.

З плану квартири вбачається, що вона складається з трьох ізольованих кімнат житловою площею 17,30 кв.м., 12,4 кв.м. та 12,5 кв.м. відповідно, а всього 42,2 кв.м.

З урахуванням часток сторін у праві власності на спірну квартиру на кожного з них приходиться по 10,55 кв.м.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 363/928/16-ц / провадження № 61-24395св 18 /, яка з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, аналіз статті 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність.

Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Звертаючись до суду, позивач просить виділити йому у користування житлову кімнату розміром 17,3 кв.м., тобто більшу його частки в праві власності на квартиру.

При цьому відповідачі неподавши відзиву, обставини справи не спростували.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

З урахуванням викладеного вище, відсутності заперечень відповідачів проти встановлення порядку користування квартирою, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.41 Коституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 355-358 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

Виділити в користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 17,3 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 12,4 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жилу кімнату площею 12,5 кв.м.

Інші приміщення: коридор площею 13,3 кв.м., кухню - 8,3 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., ванну кімнату -3,0 кв.м., лоджію - 4,2 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Машкевич