Провадження № 2-др/522/132/23
УХВАЛА

09 жовтня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси суду перебувала цивільна справа № 522/23280/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 48 364, 51 грн страхового відшкодування та 2 108, 10 грн пені за прострочення виплати страхового відшкодування. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

27.09.2023 представником ОСОБА_1 - адвокатом Колесником О. В. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат, понесених на отримання правничої допомоги у розмірі 8 400 грн та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 500 грн, а всього на суму 10 900 грн.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до (1) закінчення судових дебатів у справі або (2) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Отже, виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

З матеріалів справи слідує, що позивач у прохальній частині позової заяви зазначив узагальнену вимогу про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору. До позовної заяви долучив копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.11.2021 та квитанції до прибуткового касового ордера від 08.05.2020 на суму 2 500 грн.

Разом з тим, зазначення ж у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Указане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20.

Крім того, як слідує із заяви про ухвалення додаткового рішення, до неї долучено копії договору про надання правничої допомоги від 23.12.2020 (тоді як до позовної заяви долучено копію договору від 23.11.2021), додаткового договору від 23.12.2020, додаткового договору від 16.12.2021, квитанції про сплату 8 400 грн на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.11.2021, квитанції до прибуткового касового ордера від 08.05.2020 на суму 2 500 грн.

Отже, рішення у справі ухвалено 29.03.2023, проте докази на підтвердження понесення судових витрат позивач подав лише 27.09.2023, тобто з пропуском строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відтак, позивачем не дотримано сукупності умов, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 260, 294, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА