Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2023 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.,

за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання кредиту № 306558-КС-001 від 23 травня 2021 року у розмірі 31010 гривень 77 копійок.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторонами в електронній формі було укладено Договір про надання кредиту, згідно з яким відповідач як позичальник отримала кредит у розмірі 24000 гривень 00 копійок на строк 16 тижнів - тобто до 12.09.2021 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,77500669 % в день (фіксована ставка), зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 3600 гривень 00 копійок на засадах строковості, поворотності, платності, який зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів.

Позивач зазначає, що 23.05.2021 року видав відповідачці кредит у розмірі 24000 гривень 00 копійок на картковий рахунок, вказаний ОСОБА_1 в особистому кабінеті, проте відповідачка лише частково сплатила заборгованість за Договором, чим порушила зобов`язання. Позивач зазначає, що відповідачка сплатила заборгованість за договором лише частково в розмірі 15341,89 грн., а тому свої зобов`язання за кредитним Договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 29 березня 2023 року виникла заборгованість за Договором в загальній сумі 31010 гривень 77 копійок, з яких 17 927 грн. 59 копійок заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 13083 гривень 18 копійок - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом.

Враховуючи викладене, з посиланням на статті 525, 526, 530, 610, 1049 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за Договором про надання кредиту № 306558-КС-001 від 23 травня 2021 року.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 12.04.2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

16.08.2023 року відповідачем ОСОБА_1 , суду був наданий письмовий відзив на позовну заяву ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив на позов відповідач обґрунтувала наступним. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданий йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У позовній заяві позивач зазначає, що 23.05.2021 позивач видав відповідачу кредит у розмірі 24 000,00 грн. на картковий рахунок вказаний позичальником в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта, квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» (TM TAC PAY) N 410173852 від 23.05.2021р. та листом АТ «ТАСКОМБАНК» № 5946/47.1 від 22.03.2023 р. Позивачем було долучено до матеріалів позовної заяви квитанцію про перерахування коштів у розмірі 24000,00 грн. на карту НОМЕР_1 . Також, було надано відповідь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» з інформацією про здійснення перерахунку коштів у розмірі 24000,00 грн. на карту НОМЕР_1 . Проте, доказів того, що вказана карта належить саме позивачу, а не іншій особі не надано. Тому, вказані документи не містять жодних підтверджень обставин, що грошові кошти, в сумі 24000 гривень 00 копійок, перераховані саме на підставі Договору № 306558-КС-001 про надання кредиту від 23.05.2021 року, та розумілися сторонами як кредитні кошти. Інших даних щодо рахунку відповідача, який у розумінні Договору про надання кредиту визнавався сторонами як: "Картковий рахунок Позичальника" стороною позивача не надано.

22.08.2023 до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що позивачем належним чином виконано умови договору кредиту та надано відповідачу кредитні кошти в сумі 24 000 грн. Так, до теперішнього часу заборгованість за договором лише частково було сплачена позивачу в розмірі 15 341,89 грн. (Відповідачем - в сумі 13 681,30 грн. та приватним виконавцем Турським Олександром Віталійовичем - в сумі 1 660,59 грн. (в рамках виконавчого провадження ВП 68387061), внаслідок чого були порушені права позивача, встановлені Договором. Згідно інформаційних довідок ТОВ «Платежі онлайн» TM Platon від 09.03.2023 р. за № 100/03, 101/03 та 102/03 (графа «Опис») це була оплата кредиту в загальній сумі 13 681,30 грн. згідно договору № , де - РНОКПП відповідача. Здійснення двох платежів на користь позивача в загальній сумі 1 660,59 гривень приватним виконавцем Турським О.В. в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором та в рамках виконавчого провадження ВП 68387061 підтверджується платіжними інструкціями № 13760 від 06.05.2022 р. ( на суму 1 362,84 грн.) та № 16809 від 14.10.2022р. (на суму 297,75 грн.), виконаними АТ «КБ «Приватбанк». Таким чином, добровільно та самостійно зробивши 3 (три) платежі з метою виконання умов Договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за Договором надання кредиту № 306558-KC-001 від 23.05.2021 р. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю.

Так, 23.05.2021 р. між сторонами укладено Договір про надання кредиту №306558-КС-001 за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 24000 грн.

Відповідно до п. 1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 24 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити плату за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит, наданий Кредитодавцем Позичальнику, забезпечується всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, не зважаючи на терміни, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п.2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів, якого повинен дотримуватись Позичальник.

23.05.2022 р. Позивач видав Відповідачу Кредит у розмірі 24 000,00 грн. на картковий рахунок вказаний Позичальником в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта, квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» (TM TAC PAY) N. 410173852 від 23.05.2021р. та листом АТ «ТАСКОМБАНК» N. 5946/47.1 від 22.03.2023р., чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.

Сторонами Договору строки виконання грошових зобов`язань Позичальника за Договором не переносились.

Заборгованість за Договором лише частково було сплачена Позивачу в розмірі 15 341,89 грн. (Відповідачем - в сумі 13 681,30 грн. та приватним виконавцем Турським Олександром Віталійовичам - в сумі 1 660,59 (в рамках виконавчого провадження ВП 68387061), внаслідок чого були порушені права Позивача, встановлені Договором.

Згідно інформаційних довідок ТОВ «Платежі онлайн» TM Platon від 09.03.2023р. за № 100/03, 101/03 та 102/03 (графа «Опис») це була оплата кредиту в загальній сумі 13 681,30 грн. згідно договору № , де - РНОКПП Відповідача.

Здійснення двох платежів на користь Позивача в загальній сумі 1 660,59 гривень приватним виконавцем Турським О.В. в рахунок погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором та в рамках виконавчого провадження ВП 68387061 підтверджується платіжними інструкціями № 13760 від 06.05.2022р. (на суму 1 362,84 грн.) та № 16809 від 14.10.2022 р. (на суму 297,75 грн.), виконаними АТ «КБ «Приватбанк».

Розрахунок та розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем зазначені у розрахунку заборгованості по Договору про надання кредиту N 306558-KC-001 від 23.05.2021р. клієнта ОСОБА_1 .

Таким чином, добровільно та самостійно зробивши 3 (три) платежі з метою виконання умов Договору, Відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Позивача за Договором про надання кредиту N. 306558-KC-001 від 23.05.2021р.

Станом на 29.03.2023 заборгованість Відповідача перед позивачем за Договором про надання кредиту № 306558-KC-001 від 23.05.2021 р. складає - 31 010,77 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 17 927,59 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 13 083,18 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконала своїх кредитних зобов`язань, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України «Про споживче кредитування» та положеннями укладеного між сторонами Кредитного договору.

Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності,що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір,та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Комбінацію літер та цифр, що розташовуються в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Суд вважає, що укладення Договору в електронній формі між сторонами підтверджується Візуальною формою послідовності дій Клієнта ОСОБА_1 та комбінацію літер та цифр, що розташовані в нижньому правому кутку Договору та являють собою електронний підпис відповідачки. Отже Договір був укладений в електронній формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа.

Відповідно до п. 1 Договору, кредитодавець (позивач) надає позичальникові кредит у розмірі 24 000 гривень 00 копійок строком на 16 тижнів до 12 вересня 2021 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,77500669 % в день (фіксована ставка) зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 3 600 гривень 00 копійок. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Наданий позивачем суду розрахунок розміру заборгованості відповідача відповідає умовам укладеного між сторонами Кредитного договору.

Аналіз змісту укладеного сторонами Кредитного договору свідчить, що при його укладанні сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 0,77500669 процентів за кожен день користування кредитом . В договорі вказано, що реальна процентна ставка складає 3399,63 процентів. Також договір містить графік обов`язкових платежів (п. 3) та відомості про орієнтовану загальну вартість наданого кредиту (п. 1). Також Кредитний договір містить всі умови, передбачені ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на момент підписання Кредитного договору).

Пунктом 9 Кредитного договору передбачено, що укладаючи цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього договору.

За таких обставин доводи сторони відповідача про необґрунтованість і несправедливість розміру процентної ставки та необхідність зменшення суми процентів за кредитним договором є безпідставними.

Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов Кредитного договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими.

Тому, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися представник позивача та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідач грошові кошти від позивача отримав та користувався ними, однак, свої зобов`язання за кредитним договором № 306558-КС-001 від 23.05.2021 р. належним чином та у визначені сторонами строки не виконав, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 31 010,77 грн., з яких: 17 927,59 грн. заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 13 083,18 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки відповідачка належними доказами не спростувала доводи позивача, тому перевіривши розрахунки позивача в частині основної суми заборгованості та нарахованих процентів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування грошовими коштами, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи, а розмір відсотків за користування кредитними коштами, передбачений укладеним між сторонами Договором. Тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальність «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повінстю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання кредиту № 306558-КС-001 від 23 травня 2021 року у сумі 31 010,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: