Провадження № 2-о/686/565/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Салоїд Н.М..

при секретареві Лоб .А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованих осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який обгрунтовує тим, що вона є співвласником однієї сьомої частини за АДРЕСА_1 .

Заінтересованим особам ОСОБА_3 (колишня невістка) і ОСОБА_4 (онук) також належить кожному на праві власності по одній сьомій частини вказаної квартири.

Протягом 2021-2023 років заінтересовані особи перешкоджають її нормальному проживанню, здійснюють на неї психологічний тиск, зокрема виражаються в її адресу нецензурною лайкою, завдають тілесних ушкоджень , погрожують фізичною розправою, вживають її продукти харчування. Відкручують крани у ванній кімнаті, відкручують ручки газової плити, не сплачують комунальних послуг, зривають замки до її кімнати.

На зауваження такої поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 реагують агресивно, забирають гроші з пенсії, ніде не працюють та ведуть паразитичний образ життя, палять на кухні дроти, внаслідок чого у квартирі немає чим дихати. На її зауваження припинити це робити ніяким чином не реагують.

25 серпня 2023 близько 16 години ОСОБА_3 побила її у квартирі, в результаті чого вона звернулась до поліції про притягнення її до кримінальної відпаовдіальності. Просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити заінтересованим особам перебувати у квартирі АДРЕСА_1 та наближатися до вказаної квартири.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник. заяву підтримали, наполягають на її задоволенні. Зазначила, що вона є співвласником вказаної квартири, як і ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 , при цьому участі в утриманні квартири, в оплаті за спожиті комунальні послуги не приймають, на кухні обпалюють дроти з метою їх продажу, відкручують крани, без її дозволу споживають її продукти харчування, беручи їх у холодильнику, зламали замок в дверях кімнати, якою вона користується. З цих підстав між ними часто виникають сварки, під час яких останні ображають її. Також зазначила, у зв`язку із сварками вона неодноразово викликала поліцію, та у зв`язку із неправомірною поведінкою стосовно них складалися протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства і останні були притягнуті до адміністративної відповідальності.

Крім того, 25 серпня 2023 ОСОБА_3 побила її, що підтверджується довідкою травмкарти. Свідком цих подій був і ОСОБА_4 , проте не захистив.

Не заперечує, що такі протокол про вчинення адміністративних правопорушень за ознакам и домашнього насильства складались і відносно неї, але вона їх не оскаржувала.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні вказаної заяви. ОСОБА_3 зазначила, що між ними та ОСОБА_1 виникають майже щоденні сварки з приводу користування квартирою, тому як щодо неї з сином, а також і щодо заявника складаються протоколи про адміністративні правопорушення стосовно фізичного насильства. Вказані сварки виникали лише з приводу користування належною їм на праві власності квартирою у якій вони мешкають. Дійсно нею, ОСОБА_3 завдано тілесних ушкоджень, оскільки ОСОБА_1 вкрала в неї гаманець з грішми.

ОСОБА_4 не заперечує про притягнення його до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 173-2 КУПАП та накладення стягнення у виді штрафу. Єдиною метою такого звернення ОСОБА_1 є позбавлення їх житла.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали заяви доказами, суд приходить до наступних висновків.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Як встановлено та підтверджується матеріалами справи як заявник ОСОБА_1 , так і її кривдники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири під номером АДРЕСА_1 по одній сьомій її частині кожен, зареєстровані та проживають в ній.

Заявник ОСОБА_1 займає кімнату під номером 8, площею 12.2 кв.м., ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 кімнату під номером 5, площею 8.0 кв.м., плати за комунальні платежі не вносять, внаслідок чого між заявником та ними виникають часті сварки, які супроводжувались нецензурною лайкою.

З 2022 року як заінтересована особа ОСОБА_1 , так і її кривдники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 притягувались до адміністративної відповідальності за ознаками частини 1 статті 173-2 КУПАП.

Як слідує із матеріалів справи та пояснень самого заявника суперечки між ними виникають через непорозуміння користування квартирою. Вказані обставини підтверджуються заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису та підтверджуються її поясненнями в ході розгляду справи.

Ці обставини підтвердили і самі кривдники щодо обпалювання дроту на кухні з метою продажу, споживання продуктів ОСОБА_1 та врешті решт завдання їй тілесних ушкоджень 25.08.2023, чого не заперечувала в ході розгляду справи сама ОСОБА_3 . Посилання її на те, що приводом цього стала крадіжка гаманця з грішми ОСОБА_1 суд оцінює критично і до уваги не бере.

Однак суд вважає, що хоча відомості про завдання таких тілесних ушкоджень до ЄРДР вони не внесені, кримінальну справу не порушено, проте заявник піддавалась домашньому насильству та оцінює такі ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві відносно заявника.

Водночас, слід зауважити, що і заявник ОСОБА_1 є кривдником по відношенню до ОСОБА_4 згідно постанов Хмельницького міськрайонного суду від 02.06.2022 та від 13.10.2022 вона визнана винуватою у вчиненні адіміністративних правопорушень, передбачених статтею 173-2 частиною 1 КУПАП.

13 жовтня 2022 року ОСОБА_4 та 22 березня 2022 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками частини1 статті 173-2 КУПАП та накладено стягнення.

ОСОБА_3 06 липня 2023 теж притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного насильства щодо заявниці та накладено стягнення у виді штрафу, стосовно притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУПАП за вчинення умисних дій психологічного характеру по епізоду 30 вересня 2022 року о 01 годині 30 хвилин за місцем їх спільного проживання провадження у справі закрито за минуванням строків притягнення до адміністративної відповідальності без встановлення вини.

При цьому, посилання представника заявника на вчинення такого насильства кривдниками стосовно ОСОБА_1 з 2021 року будь-яких доказів матеріали справи не містять. Сам по собі факт звернення заявника до органів поліції, без встановлення конкретних обставин та доказів щодо вчинення кривдником дій, які містять ознаки домашнього насильства чи спричинення тілесних ушкоджень, не є достатньою підставою для констатації такого факту та видачі обмежувального припису.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами фактично спір з приводу користування квартирою, внаслідок чого і виникають між сторонами конфлікти.

З огляду на встановлені обставини, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо заборони обом кривдникам перебувати в мвсіці спільного проживання у зазначеній квартирі та наближатися до неї, оскільки як заявник, так і в даному випадку її кривдники є співвласниками означеної квартири, сама заявник є теж кривдником та притягувалась до адміністративної відповідальності за аналогічним правопорушенням, тому суд вважає застосувати до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заходи протидії домашньому насильству з боку кривдників, які не пов`язані з позбавленням житла.

При цьому, суд знаходить підставним з врахуванням оцінки ризиків задовольнити заяву частково та застосувати заборону строком на три місяці у вигляді заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наближатися на відстань одного метра до кімнати, площею 12.2 кв.м., яку займає ОСОБА_1 та входити до неї та контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто та через третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк три місяці у вигляді заборони: усунення перешкод у користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої особи ОСОБА_1 .

Заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наближатися на відстань одного метра до кімнати, площею 12.2 кв.м., яку займає ОСОБА_1 та входити до неї;

-заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто та через третіх осіб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04.10.2023.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання та реєстрації АДРЕСА_3 .

Суддя: