Справа № 129/1520/23
Провадження по справі № 2/129/628/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відсутність сторін та їх представників в приміщенні суду в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

Встановив:

04.05.2023 р. до суду позивач подала позов, у якому просила змінити спосіб та розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , на її користь для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 20.10.2016 р., та стягувати з ОСОБА_2 , на її користь аліменти для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення повноліття дитини, а також припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 20.10.2016 року.

Позивач вимоги позову обґрунтувала тим, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 20.10.2016 р., з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 26.09.2016 р. і до повноліття дитини, однак з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, істотно збільшилися витрати на утримання неповнолітньої дочки та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з нього аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини їй не вистачає.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письму заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність та вимоги позову задовільнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, вимоги позову визнав повністю, погодився на стягнення з нього на користь позивачки для утримання їх неповнолітньої дочки аліментів розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.

З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з таких міркувань.

Доведено, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 20.10.2016 р. із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 26.09.2016 р. і до повноліття дитини, однак з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, істотно збільшилися витрати на утримання неповнолітньої дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини їй, ОСОБА_4 не вистачає, що порушує права неповнолітньої дитини на батьківське утримання для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому батько неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 , який є працездатним, має постійний дохід у виді грошового утримання військовослужбовця, зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти для утримання їх спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини, який суд визначив з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, меж заявлених позивачем позовних вимог, а також визначених ст. 182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів; встановлені у справі обставини та висновки суду, підтверджуються такими доказами: рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2570/16-ц від 20.10.2016 р. (а.с.4), свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.12.2014 р. (а.с.5), витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №593/05-10 від 26.04.2023 р. (а.с.7), виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 21.10.2016 р. (а.с.8), випискою із медичної картки амбулаторного хворого від 25.04.2023 р. (а.с.9), свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.05.2022 р. (а.с.10), свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 03.09.2020 р. (а.с.11).

Спірні правовідносини регулюються такими нормами права.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

Частину першу статті 182 доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017; в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018\

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, -

1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

2. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини»[1]. В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей».

Оскільки за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 20.10.2016 р., із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 26.09.2016 р. і до повноліття дитини, позивачу для утримання неповнолітньої дитини не вистачає зазначених коштів в такому розмірі аліментів, та з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшився, а тому батько неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , який є працездатним, має постійний дохід у виді грошового утримання військовослужбовця, може і зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача ОСОБА_2 , який 08.06.2023 р. у своїй письмовій заяві позов визнав повністю.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.23 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3 у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки для утримання їх неповнолітньої дочки аліментів розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за період часу, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 04.05.2023 року по день ухвалення рішення у справі, 08.06.2023 року, не підлягають до задоволення, оскільки при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192, але й стаття 182, статті 183, стаття 184 СК України, стягнення аліментів відповідно до нового способу починається з дня набрання судовим рішенням законної сили, що також узгоджується із позицією Верховного Суду України (п.23 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3) та позицією Верховного Суду (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19), висновки якого відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суди першої та апеляційних інстанцій враховують щодо застосування відповідних норм права, ухвалюючи свої судові рішення.

З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України, -

Ухвалив:

Позовні вимоги задовільнити частково.

Змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), жительки АДРЕСА_2 , для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 20.10.2016 року, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), жителя АДРЕСА_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), жительки АДРЕСА_2 , для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/2569/16-ц від 20.10.2016 року, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), жителя АДРЕСА_1 , на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: