Дата документу 17.10.2023
Справа № 501/3510/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

треті особи:

1 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

2 Комунальне підприємство «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

предмет та підстави заяви: про зняття арешту,

учасники справи до суду не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 05.09.2023 звернувся до суду з позовом до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про зняття арешту, згідно якого просить суд :

- скасувати постанову державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні 59104733 щодо ОСОБА_1 , в тому числі в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який відкритий АТ КБ «Приватбанк»;

- скасувати постанову державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні 61339244 щодо ОСОБА_1 , в тому числі в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який відкритий АТ КБ «Приватбанк».

Позов обґрунтовано тим, що у Чорноморському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на примусовому виконанні перебувало:

- виконавче провадження №59104733 з примусового виконання виконавчого листа № 501/1318/18 виданого 04.04.2019 Іллічівським міським судом Одеської області на підставі рішення суду від 13.02.2019 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.10.2013 року в розмірі 106 224,73 грн. та судові витрати в розмірі 1 762,00 грн., яке завершено на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження;

- виконавче провадження №61339244 з примусового виконання судового наказу №501/1872/19 виданого 12.08.2019 Іллічівським міським судом Одеської області за заявою Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , яким стягнуто з нього на користь Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 4856,77 грн. та судовий збір у розмірі 192,10 грн., яке завершено на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Позивач вказує в позові, що постановами державних виконавців відділу ДВС накладені арешти на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих боржнику ОСОБА_1 в установах банків, в тому числі на тих що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Дані арешти також накладені на рахунок в банку АТ КБ «ПриватБанк», на який зараховується заробітна плата позивача, оскільки він проходить службу в Збройних силах України у в/ч НОМЕР_2 .

Позивач 20.07.2023 звернувся із заявами до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з банківських рахунків.

Від відділу ДВС 02.08.2023 за №21.15/235080 та №21.15/235080 надійшли відповіді, згідно яких відмовлено позивачу в задоволенні заяв.

Позивач стверджує, що 09.08.2023 його представник вдруге звернувся із заявами до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з банківських рахунків.

11.08.2023 року за № 24891 надійшла відповідь з ДВС, згідно якої запропоновано звернутися до суду для зняття арешту.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 17.10.2023 надав до суду відзив на позов, просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що боржником не надано доказів виконання грошових зобов`язань.

Інші сторони відзиву на позов (пояснення) не надали.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023 матеріали цивільної справи розподілено на розгляд судді Петрюченко М.І. (а.с.18).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 11.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.21-22).

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Позивач в позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що борг боржником сплачено у повному обсязі.

Неявка сторін, належним чином сповіщених про судовий розгляд справи, не перешкоджає продовженню розгляду справи без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Розгляд справи здійснювався судом в порядку спрощеного позовного провадження, явка сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, обізнаність її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що у Чорноморському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на примусовому виконанні перебувало:

- виконавче провадження №59104733 з примусового виконання виконавчого листа №501/1318/18 виданого 04.04.2019 Іллічівським міським судом Одеської області на підставі рішення суду від 13.02.2019 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.10.2013 року в розмірі 106 224,73 грн. та судові витрати в розмірі 1 762,00 грн., яке завершено на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження;

- виконавче провадження №61339244 з примусового виконання судового наказу №501/1872/19 виданого 12.08.2019 Іллічівським міським судом Одеської області за заявою Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , яким стягнуто з нього на користь Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 4856,77 грн. та судовий збір у розмірі 192,10 грн., яке завершено на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Постановами державних виконавців відділу ДВС накладені арешти на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих на імя боржника ОСОБА_1 в установах банків, в тому числі на тих що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Вказані обставини підтверджуються інформацією, викладеною у відзиві на позов наданим Чорноморським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Дані арешти накладені на рахунок в банку АТ КБ «ПриватБанк», на який зараховується заробітна плата позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки про рух коштів (а.с.15).

ОСОБА_1 проходить службу в Збройних силах України у в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки Першого відділу Одеського РТЦК та СП локацією у місті Чорноморську (а.с.17).

Позивач 20.07.2023 звернувся із заявами до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з банківських рахунків.

Від відділу ДВС 02.08.2023 за №21.15/235080 та №21.15/235080 надійшли відповіді, згідно яких відмовлено позивачу в задоволенні заяв (а.с.10-11).

11.08.2023 року за № 24891 надійшла відповідь з ДВС, згідно якої відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 та запропоновано звернутися до суду для зняття арешту (а.с.12).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт.

Арешт накладається на кошти, а не на рахунки боржника (абзац перший частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон №1404-VIII) заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно доЗакону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки»,на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, частиною 2 статті 48 вказаного Закону встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені «й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом».

Частинами другою та третьою статті 70 Закону №1404-VIII передбачено обмеження утримань із заробітної плати боржника за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості (50 відсотків чи 20 відсотків залежно від видів стягнень та загальний граничний розмір усіх відрахувань).

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати,і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань,або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які знаходяться на рахунку боржника,підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника,накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом» (абзац 2 частини 2 статті 48 Закону № 1404-VIII).

Накладення арешту на кошти понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином ,не може бути накладений арешт на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань і такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, він має бути знятий.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIIIпідставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону(абзац 2 частини 2 статті 59 Закону № 1404-VIII).

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому передбачене абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Викладене вище відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №756/8815/20. Так, судом зазначено, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати - заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Також слід зазначити, що відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає такий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, дані арешти накладені на рахунок в банку АТ КБ «ПриватБанк», на який зараховується заробітна плата позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки про рух коштів (а.с.15).

ОСОБА_1 проходить службу в Збройних силах України у в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки Першого відділу Одеського РТЦК та СП локацією у місті Чорноморську (а.с.17).

Позивач 20.07.2023 звернувся із заявами до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з банківських рахунків.

Від відділу ДВС 02.08.2023 за №21.15/235080 та №21.15/235080 надійшли відповіді, згідно яких відмовлено позивачу в задоволенні заяв (а.с.10-11).

Також, на адресу позивача 11.08.2023 року за № 24891 надійшла відповідь з ДВС, згідно якої відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 та запропоновано звернутися до суду для зняття арешту (а.с.12).

В межах вказаної справи скаржником доведено та не спростовано іншими учасниками справи, що кошти на зазначеному боржником рахунку є коштами заробітної плати.

Заробітна плата, стипендія, пенсія, соціальна допомога та інші соціальні виплати - це кошти цільового призначення. Банк може відкрити як окремий рахунок для зарахування винятково таких коштів, так і поточний рахунок, як у даному випадку, як для зарахування коштів цільового призначення, так і для власних потреб клієнта, та на нього можуть зараховуватися будь-які інші кошти, а не тільки кошти цільового призначення, що не суперечить Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів №492 від 12.11.2003.

Перелік рахунків зі спеціальним режимом використання визначений абз.2 ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». До рахунків зі спеціальним режимом використання відносяться, зокрема, рахунки підприємств, що займаються виробництвом або постачанням енергії, води, опаленням приміщень тощо.

Рахунок боржника, у даному випадку, є поточним рахунком для зарахування, коштів цільового призначення, а саме-заробітної плати та підпадає під випадок «іншого рахунку боржника, накладення арешту на кошти на якому заборонено законом».

При цьому, державним виконавцем не було доведено, що під час здійснення примусового виконання державним виконавцем було перевірено та встановлено, що за зазначеним боржником рахунком наявні інші кошти, що не є його заробітною платою.

Оскільки обтяження на рахунок боржника не скасовано разом із закінченням виконавчого провадження, тому суд вважає, що подальше вжиття вказаного обтяження суттєво порушує права позивача.

Керуючись ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.3, 4, 5, 10, 11-13, 19, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (треті особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Комунальне підприємство «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про зняття арешту - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні 59104733 щодо ОСОБА_1 , в тому числі в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який відкритий АТ КБ «Приватбанк».

Скасувати постанову державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні 61339244 щодо ОСОБА_1 , в тому числі в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який відкритий АТ КБ «Приватбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко