Справа № 740/3719/23
Провадження № 2-др/740/25/23
У Х В А Л А

05 жовтня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.09.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року у сумі 24 676 (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 49 копійок.

Від позивача 25.09.2023 до суду надійшла заява про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а також докази понесення судових витрат.

Від представника відповідача - адвоката Луєнка Ю.В. 04.10.2023 надійшли заперечення, в яких просить залишити без розгляду заяву позивача, посилаючись на те, що докази на підтвердження понесених судових витрат, всупереч вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України, стороною позивача не було подано ні разом з позовною заявою, ні під час судового розгляду, до закінчення судових дебатів також не було заявлено про намір подати такі докази. Крім того, у позовній заяві відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач понесла і очікує понести, у зв`язку з розглядом справи.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились.

Фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи в обсязі необхідному для вирішення заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У позовній заяві позивач зазначала, що понесла витрати за надання професійної правничої допомоги, документальні докази адвокатських витрат будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Під час судового засідання, в якому брали безпосередню участь позивач і її представник, такі докази надані не були, про намір їх подати у встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк заявлено не було.

Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Розрахунок суми судових витрат передбачає не лише зазначення самої суми витрат, а і того, яким чином сума обрахована, тобто за якими правилами вона визначена в тому чи іншому розмірі.

Застосування наведених положень статті 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що позовна заява ОСОБА_1 не містить не тільки попереднього розрахунку суми, а й орієнтовного розміру судових витрат, а лише вказівку про те, що позивач має витрати за надання професійної правничої допомоги, документальні докази адвокатських витрат будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду (а.с. 6).

Заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, не була подана в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду після того, як суд ухвалив рішення по справі.

До цього позивач із заявами такого змісту не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу до суду не подавав, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання, як і призначати судове засідання для його вирішення.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вказівка у ч. 8 ст. 141 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Зважаючи на положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а у разі розгляду справи у спрощеному провадженні з викликом сторін - до виходу суду у нарадчу кімнату. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначення у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 29.06.2022 по справі № 161/5317/18 умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Ураховуючи викладене, керюючись наведеними положеннями ЦПК України та беручи до уваги висновки Верховного Суду, з огляду на те, що під час розгляду справи позивач разом з першою заявою по суті справи не подала суду ні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, ні орієнтовної суми таких витрат, а зазначення у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат на правову допомогу, та у судовому засіданні ні позивач, ні її представник не подали і не заявили до виходу суду у нарадчу кімнату про понесення витрат на правову допомогу і необхідність їх розподілу, а заява про стягнення таких судових витрат із відповідними доказами подана до суду 25.09.2023, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 134, 270 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Карпусь