ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1596/23
11 жовтня 2023 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: Солодовнікова Р.С.
при секретарі судового засідання: Нагорняк Г.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
за відсутності сторін.
Короткий зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обгрунтування позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який 16.09.2022 року розірвано. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини. Її коштів не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним, а тому вона потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання сина.
Відповідач фізично здорова, молода, працездатна людина, працює , де отримує щомісячний заробіток. А тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стислий виклад позицій сторін:
В судове засідання позивачка не з`явився, від неї поступила заява в якій просить справу лухати в її вісутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Не заперечило щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, рекомендованою кореспонденцією. Про проведення судового засідання відповідач також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, відзив проти позову не надав.
На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів, що відповідає положенням ч.3 ст. 211, ч.3 ст.223 ЦПК.
Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Навірнянського районного суду від 16.09.2022 року розірвано, що стверджується рішенням суду (а.с. 5-6).
В сторін від шлюбу народився син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4).
З витягу про зареєстроване місце проживання осіб від 03.07.2023 року за № 211-1323/02-66 встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку.
Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ч.ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), матері.
Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).
Таким чином, суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.
Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку платника аліментів.
Згідно ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.
Обов`язок відповідача утримувати свого неповнолітнього сина випливає з положень діючого законодавства.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання неповнолітньої дитини з матір`ю; вік дитини, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є молодою людиною працездатного віку, інших утриманців немає, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
З огляду на ненадання сторонам доказів на підтвердження обставин, які повинні враховуватись при визначенні розміру аліментів відповідно до приписів ст..182 СК, відсутність обставин, що мають істотне значення, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати спільних дітей, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини сторін необхідно встановити на рівні 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає об`єктивним та справедливим розмір аліментів на утримання дитини сторін у вигляді 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, і таким, що відповідатиме загальновстановленому розміру аліментів на одну дитину при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків (ч.5 ст.183 СК України).
Враховуючи положення ст.191 СК стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 10.07.2023 року.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментівслід задоволити частково.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн.60 коп. судового збору.
На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 27, 280-289 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнення аліментів розпочати з 10.07.2023.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складений 11 жовтня 2023 року .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 .

Суддя Р.С.Солодовніков