Березівський районний суд Одеської області
17.10.2023
Справа № 494/1565/23
Провадження № 2/494/476/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панчиина А.Ю.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до Березівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з позовом до Березівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) площею 6,8 га, розташованої на території колишньої Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області.

Вважає, що позивач є спадкоємцем четвертої черги, оскільки прийняла спадщину, проживала із спадкодавцем до відкриття спадщини не менше 5 років, вела з ним спільне господарство. Інших спадкоємців у померлого немає.

Представник позивача зазначає, що починаючи з 01 травня 1998 р. по 09 лютого 2005 р. позивач проживала із спадкодавцем у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Зі спадкодавцем вони були співвласниками вказаного домоволодіння, оскільки їм належало право власності по 1/2 частки даної нерухомості. Спадкодавець потребував сторонньої допомоги, оскільки був інвалідом та самостійно не міг пересуватись. Тому будинок спільно утримувався, разом із спадкодавцем, позивач вела спільне господарство, проводила в ньому ремонти, купувала речі та майно для спільного користування. Крім цього, позивачем здійснювався постійний догляд за спадкодавцем як за членом сім`ї, остання допомагала йому у побуті, проводила сплату комунальних платежів.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачу відмовили, але не було враховано, що на момент відкриття спадщини вона проживала разом із спадкодавцем більше п`яти років, заяву про відмову від спадщини не подавала, тому вважає, що її право на спадщину є порушеним. У зв`язку з відкриттям спадщини у володінні ОСОБА_2 залишилися правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджує факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 .. Таким чином, вважає , що я маю правові підстави для захисту своїх прав у судовому порядку.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що, вивчивши позовну заяву та додані до неї документи Березівська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог за умови повного та об`єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року відкрито провадження у справі

Іншою ухвалою суду від 14.09.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились.

Представник відповідача, Березівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду 05.09.2023 року клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника Березівської міської ради за наявними документами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,8 га , розташованої на території колишньої Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0150870, зареєстрованого Березівською районною державною адміністрацією за №164 від 10 червня 1997 року.

Відповідно до листа Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса від 09.10.2023 року за №2690/01-16 на виконання ухвали суду від 31.08.2023 року було повідомлено, що за даними її архіву спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не заводилась.

Згідно роз`яснень завідувача Березівської державної нотаріальної контори Полякової Г.В. від 30.09.2020 року №46/02-14 наданих ОСОБА_2 останній було повідомлено, що вона пропустила встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України строк на прийняття спадщини до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до встановленого законодавством строку вона не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, останній роз`яснено право звернутися до суду з питання надання додаткового строку для сприйняття спадщини або встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Згідно технічного паспорту житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 23 червня 1998 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були співвласниками вказаного будинку в частках по .

Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №153474-25 від 21.04.2023 року вбачається, що вартість земельної частки паю, площею 6,8 га, що розташована на території колишньої Гуляївської сільської ради по колишньому КСП «Тилігул» Березівського району Одеської області складає 86543 грн. Звіт був виготовлений на замовлення ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки виданої 11.06.2020 року за №341/03-546 Акціонерного товариства «Одесаобленерго» вбачається, що за даними Березівського РЕМ гр. ОСОБА_2 , споживала електричну енергію за житловим будинком під АДРЕСА_1 , звітувала про обсяги та розраховувалась за спожиту електричну енергію, починаючи з 01.05.1998 року по 09.02.2005 року, на підставі укладеного з нею договору №БР 148.

На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.».

Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Березівської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак їй було роз`ясненого про пропущення строку на прийняття спадщини.

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та оформлення прав на спадкове майно.

У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю оформлення права власності на спадкове майно

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивача відсутні, тому він звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні, яке їм належало на праві спільної часткової власності та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

В судовому засіданні з письмових доказів встановлено, що ОСОБА_2 з 01.05.1998 року постійно проживала з ОСОБА_3 до дня його смерті в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який їм належав на праві спільної часткової власності, спільно утримували вказаний будинок та здійснювала догляд за ОСОБА_3 , володіє правовстановлюючими документами на майно, що належало померлому, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З врахуванням наведеного, визнання позову відповідачем та з метою усунення обставини, яка перешкоджають оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що необхідно встановити юридичний факт, проживання спільною сім`єю позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_3 протягом останніх 5 - ти років до дня його смерті та визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 6,8 га, розташовану на території колишньої Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0150870, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Вимог про стягнення судових витрат ОСОБА_2 не заявляла, тому такі витрати слід віднести на її рахунок.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 268, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до Березівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 01.05.1998 року до моменту його смерті, визнавши її спадкоємцем четвертої черги.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну частку (пай) площею 6,8 га, розташовану на території колишньої Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0150870, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панчишин А.Ю.