Справа № 473/2061/23
УХВАЛА

іменем України

"08" червня 2023 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїв О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 2 114,47 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що боржниця, як споживачка відповідних послуг, свої зобов`язання належним чином не виконувала.

Проте під час вирішення питання про видачу судового наказу було встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із заяви, витягу з особового рахунку про розподіл природного газу ОСОБА_1 № вбачається, що заборгованість за послуги з розподілу природного газу виникла не з 01 травня 2020 року, а значно раніше, оскільки станом на 01 травня 2020 року вже існувала заборгованість у розмірі 136,90 грн. За звітний період жодної проплати споживачкою не здійснювалося.

Тобто, в межах стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року заявником фактично пред`явлено вимогу про стягнення часткової заборгованості, що існувала до 01 травня 2020 року, тобто за період, який перевищує строк позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Тому слід відмовити АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Керуючись ст.ст. 165, 258-260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» у видачі судового наказу про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. В. Вуїв