Справа № 739/1150/23
Провадження № 2/739/232/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобов`язання демонтувати відеокамеру зовнішньої системи відеоспостереження,

В С Т А Н О В И В:

1.Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про зобов`язання демонтувати камеру зовнішньої системи відеоспостереження, встановлену на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає в будинку по АДРЕСА_2 напроти домогосподарства, в якому проживає відповідач. Останній у дворі свого домогосподарства встановив п`ять камер відеоспостереження, одну з яких спрямував на її будинок та двір, щоб мати можливість спостерігати за нею та членами її сім`ї і особами, що приходять до них. У зв`язку з цим відповідач має можливість збирати та накопичувати інформацію про особисте життя її та її сім`ї без їхньої згоди, тим самим порушуючи їхні права. Вона зверталася до відповідача з приводу демонтажу камери, але той відмовився. Також вона зверталася з цього приводу до поліції. При цьому відеозаписом, наданим ОСОБА_5 , підтверджується, що за допомогою камери здійснюється відеоспостереження та накопичення інформації. Тому посилаючись на положення статті 32 Конституції України та статей 15, 16, 307 ЦК України позивачка просить зобов`язати відповідача демонтувати відеокамеру, направлену на її домогосподарство.

Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, заявив, що за допомогою відеокамери здійснюється втручання у приватне життя позивачки, оскільки відбувається збір та зберігання інформації про позивачку і членів її сім`ї. Свідок ОСОБА_5 , яка потрапила на поля зору камери свого часу отримала на месенджер мобільного телефону відео з нею, зроблене вказаною камерою.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні висловився проти задоволення позову та пояснив, що на будинку, в якому він проживає разом з ОСОБА_4 , ними було встановлено камери відеоспостереження, оскільки невідомі особи двічі здійснювали підпали в їхньому господарстві, в яких вони підозрюють позивачку. Одна за камер направлена на вулицю та паркан, який перелазила невідома особа, ця камера була підключена лише в день встановлення і саме тоді було зроблено запис, наявний в матеріалах справи.

Відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні також висловилася проти задоволення позову, пояснила, що вона є власником домогосподарства в якому проживає разом з ОСОБА_3 . В їхньому господарстві двічі були пожежі, які виникали внаслідок підпалів невідомими особами, у зв`язку з чим ними було встановлено камери відеоспостереження для запобігання подібним випадкам. Записів з камер спостереження вони нікому не пересилали.

Заяви та клопотання учасників справи

Представником позивачки було заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_5 , яке судом було задоволено.

Також судом за клопотання представника позивачки до участі у справі в якості співвідповідачки було залучено ОСОБА_4 , як власника домогосподарства, в якому встановлено камеру відеоспостереження, з приводу якої подано позов.

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 14 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Як встановлено, позивачка зареєстрована та проживає в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

При цьому відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в будинку, який належить останній та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що визнається учасниками справи та не підлягає доказування в силу положень частини першої статті 82 ЦПК України.

Як вбачається, відповідачі встановили на своєму будинку п`ять камер системи відеоспостереження, що також визнається учасниками справи. З пояснень відповідачів вбачається, що відеоспостереження необхідне їм для запобігання підпалам, які були вчинені невідомими особами в їхньому господарстві.

Згідно актів про пожежу, копії яких містяться в матеріалах справи, 29 серпня та 11 вересня 2022 року в господарстві відповідачів дійсно сталися дві пожежі, внаслідок яких було знищено сіно для худоби та пошкоджено господарську будівлю (а.с. 22-23). Ймовірно причиною пожеж згідно актів були підпали. На думку відповідачі до вказаних підпалі причетна позивачка, про що вони вказали надаючи пояснення у судовому засіданні.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дала показання про те, що цього року вона на месенджер Viber отримала від доньки відповідачки відеозапис на якому зафіксовано як вона разом з подругою та донькою виходить з господарства позивачки. З відеозапису видно, що він зроблений на камеру відеоспостереження, встановлену на будинку відповідачів, яка спрямована на вулицю та вхід до господарства позивачки.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис, доданий позивачкою до позову, з якого вбачається, що камера, на яку здійснюється відеозапис, спрямована на частину вулиці та вхід до господарства, розташованого навпроти, яке згідно пояснень учасників справи належить позивачці, при цьому на самому відеозаписі зафіксовано момент, коли троє людей виходять з вказаного господарства. Згідно відомостей про запис останній здійснений о 13 год. 07 хв. 13 червня 2023 року. При цьому даний запис здійснений шляхом зйомки екрану на якому відображалася інформація з камери відеоспостереження (а.с. 10).

Позивачка зверталася з приводу встановлення відповідачами камер відеоспостереження, одна за яких направлена в бік її господарства, із заявою до Новгород-Сіверського районного відділу поліції, де їй було рекомендовано звернутися для вирішення спірних питань в приватному порядку до суду (а.с. 5).

Надаючи оцінку доводам позивачки про те, що одна зі встановлених відповідачами камер відеоспостереження, яка направлена в бік її господарства, порушує її права та є втручанням в її особисте життя суд враховує наступне.

Відповідно до статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Положення цієї статті роз`яснено в рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України.

Конституційний Суд України розтлумачив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про особу є конфіденційною; збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 301 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою.

У відповідності до статті 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

При цьому, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, і громадяни здійснюють свої права за принципом дозволено все, що прямо не заборонено законом.

Згідно статті 55 Конституції України кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства (частина перша статті 19 Цивільного кодексу України).

Як з`ясовано у судовому засіданні між позивачкою та відповідачами склалися тривалі неприязні стосунки і після двох пожеж, що сталися в господарстві останніх у серпні та вересні 2022 року і ймовірною причиною яких були підпали, відповідачі встановили у своєму господарстві систему відеоспостереження, одна з камер якої направлена на вулицю і до поля її зору, серед іншого, потрапляє вхід до господарства позивачки. Необхідність встановлення відеоспостереження відповідачі мотивують необхідністю запобігання підпалам у своєму господарстві в майбутньому.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який за твердженнями позивачки та допитаного судом свідка був зроблений на одну з камер системи відеоспостереження, встановленої відповідачами на своєму будинку, вбачається, що вона спрямована на частину вулиці навпроти будинку відповідачів і до її поля зору потрапляє вхід до господарства позивачки, розташованого навпроти господарства відповідачів.

Отже, через дану камеру здійснюється відеоспостереження за місцем загального користування, яким є АДРЕСА_1 , а не за конкретною фізичною особою. Будь-яких доказів того, що відеоспостереження здійснюється персонально за позивачкою чи членами її родини матеріали справи не містять, хоча саме на позивачку в силу положень частини першої статті 81 ЦПК України покладено обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Також суд зазначає, що позивачкою та її представником не наведено положень законодавства, які б забороняли відповідачам встановлювати камери системи відеоспостереження у своєму господарстві та спрямовувати їх на місця загального користування, або ж зобов`язували відповідачів погоджувати такі дії з іншими особами.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність доказів того, що встановлення відповідачами камер відеоспостереження на своєму будинку здійснювалося для фіксації особистого життя позивачки чи членів її родини, а також що це призвело до порушення прав вказаних осіб на не втручання в особисте чи сімейне життя, у зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 83, 141, 247, 258-259, 263-268, 273, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобов`язання демонтувати відеокамеру зовнішньої системи відеоспостереження відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 02 жовтня 2023 року.