Справа № 467/174/23
Провадження № 2/467/70/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою доОСОБА_3 , акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 листопада 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , належного йому ж на праві власності, застрахованого відповідачем акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега Гарант», та мотоцикла «VIPER» без державного номерного знаку, яким керував ОСОБА_1 , внаслідок чого позивач ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ампутаційної культі на рівні верхньої треті лівої гомілки, некрозу м`яких тканин, закритого оскольчатого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, рваної рани в області правої підколінної ямки, постгеморагічноі анемії.Вироком Братського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2022 року ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КУпАП. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, на що витратив, в т.ч. і на протезування, кошти у розмірі 254373 грн. 65 к., з яких: витрати на придбання ліків у розмірі 124756 грн. 15 к., витрати на проїзд до лікарні у розмірі 17500 грн., оплата послуг медсестрі за догляд у розмірі 13000 грн., витрати на консультації у спеціалістів у розмірі 47600 грн. Докази про здійснення інших витрат не збереглися. Відповідачем ОСОБА_3 йому відшкодована матеріальна шкода у розмірі 64000 грн. Також він оцінює моральну шкоду у розмірі 200000 грн., яка виражається у фізичному болі від тілесних ушкоджень, моральних стражданнях, зумовлених безпомічністю через отримані травми, ампутацією ноги та в подальшому інвалідності, неможливості вести повноцінне життя у період непрацездатності та приділяти увагу неповнолітнім дітям, втраті роботи та заробітку, неможливості надавати утримання сім`ї, сплачувати належним чином аліменти, поведінки страхувальника, який ухиляється від надання належної допомоги на лікування. Розмір його втраченого заробітку у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Промінь» внаслідок каліцтва склав 18403 грн. 42 к. Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 170000 грн., а також стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» матеріальну шкоду у розмірі 196000 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн. та втрачений заробіток внаслідок каліцтва у розмірі 18403 грн. 42 к.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кологривої Т.М. від 23 лютого 2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем знаходження юридичної особи, відзиву до суду не подав.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов повністю, пояснив, що під час розслідування кримінального провадження відшкодував позивачу шкоду у розмірі 64000 грн., про що останній написав розписки.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2021 року близько 11 години, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21053», д.р.н. НОМЕР_2 , рухаючись в денний час доби, в ясну сонячну погоду без опадів, по асфальтованій сухій проїзній частині дороги по вулиці Шевченка в смт. Арбузинка Первомайського району у напрямку АЗС (ТОВ «Гермес»), що розташована по вулиці Шевченка № 218 в смт. Арбузинка Первомайського району Миколаївської області, у порушення вимог п.10.1 та п.10.4 ПДР України, а саме: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для смуги руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот уразі в`їзду,- на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливим лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою, проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, почав виконувати маневр повороту ліворуч до АЗС (ТОВ «Гермес»), розташованої по вулиці Шевченка № 218 смт. Арбузинка Первомайського району, де в межах проїзної частини вулиці Шевченка, а саме: в межах смуги руху мотоцикла «VIPER», без р.н. допустив зіткнення в районі ділянки дрібних уламків і частин фарби червоного кольору із мотоциклом «VIPER», без р.н., під керуванням водія ОСОБА_4 , який в цей час рухався в межах власної смуги руху у напрямку вулиці Шевченка смт. Арбузинка Первомайського району Миколаївської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу «VIPER», без р.н., ОСОБА_4 , отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ампутаційної культі на рівні верхньої треті лівої гомілки, некрозу м`яких тканин, закритого оскольчатого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, рваної рани в області правої підколінної ямки, постгеморагічноі анемії.

Вироком Братського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.6 цієї ж статті вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, при розгляді даної справи про цивільно-правові наслідки дій відповідача, стосовно якого ухвалено вирок суду, цей вирок обов`язковий для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не обговорює вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (статті 1 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_1 , яким на відповідній правовій підставі керував ОСОБА_3 , була застрахована у СК «Мега Гарант» на підставі полісу № 203519567, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260000 грн. із визначенням франшизи в розмірі нуль гривен.

З інформації з сайту МТСБУ (а.с.101-102) вбачається, що АТ «СК «Мега-Гарант» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та припинило членство в МТСБУ 05.10.2022 року.

Також з інформації сайту АТ «СК «Мега-Гарант» станом на 03 жовтня 2023 року вказана юридична особа перебуває у стані припинення з 24 березня 2023 року.

Інформація щодо порушення справи про банкрутство щодо АТ «СК «Мега-Гарант» у Єдиному реєстрі судових рішень відсутня.

У випадку нездійснення страхової діяльності, позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу МСТБУ він зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього.

МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи.

У разі початку процедури банкрутства страховика, потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди у процедурі, передбаченій Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб.

Законне передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), зокрема у пунктах 90, 91.

Зважаючи на викладене і на ті обставини, що АТ «СК «Мега-Гарант» до нині банкрутом не визнано, то відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик АТ «СК «Мега-Гарант» у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (пункт 36.1. статті 36 Закону).

В свою чергу, за приписами підпункту 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зробила висновок про те, що сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Судом встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 24 листопада 2021 року,із заявою про виплату страхового відшкодування позивач до страховика не звертався. До суду з позовною заявою позивач звернувся 20 лютого 2023 року.

Виходячи із принципів добросовісної поведінки та спрямованості позивача на відновлення порушеного права, а саме: очікування позивачем як доказу провини відповідача ОСОБА_3 вироку суду, який був винесений 10 листопада 2022 року, слід дійти висновку, що строк пропущено позивачем через незалежні від нього причини, з позовом до суду позивач звернувся в межах строку позовної давності, а тому позивач має право на відшкодування в межах страхової суми за рахунок страхової компанії АТ «СК « Мега Гарант».

Щодо відшкодування коштів на лікування.

Статтею 23 Закону №1961-ІV встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

За такого, для сплати страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи з купівлі лікарських засобів тощо, але й документально підтвердити необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на придбання ліків тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між пригодою та лікуванням.

Зі змісту виписки №9326/1325 з медичної картки стаціонарного хворого внаслідок отриманого тілесного ушкодження видно, що позивач ОСОБА_5 перебував на лікуванні у КНП «Міська лікарня №3» м.Миколаїв у період з 01 грудня 2021 року по 16 грудня 2021 року з діагнозом: закритий оскольчатий перелом лівої стегнової кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням, рвана рана в ділянці правої підколінної ямки. Некроз м`яких тканин в ділянці кукси лівої гомілки. Проведено операцію: некретомія кукси лівої гомілки, відкрита репозиція перелому стегнової кістки, некретомія кукси гомілки, вакуумне дренування рани, некретомія кукси гомілки, шви на рану. У ході лікування застосовувались лікарські препарати: левофлоксацин, цефасульбін, метресса, реосорбілакт, фленокс, ксарелта 10, анальгін, димедрол, анапірон, діклофенак, прегадол, нефопан, артрокол, гідазепам, меглоніл. Після виписки призначено: перев`язки з розчином бетадин, ксарелто 10 мг, ліназолідин, бревілакт.

Як вбачається з виписки з виписки з медичної картки стаціонарного пацієнта № 2343/187 позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні КНП «Міська лікарня №3» м.Миколаїв у відділенні травматології і ортопедії у період з 12 квітня 2022 року по 15 квітня 2022 року. Проведено лікування препаратами: лефлоцин, орнімак, інфулган, меробак, анальгін, димедрол, дексалгін, диклофенак, налбуфін, перевязки. Після виписки призначено диклоберл.

Як слідує з виписки з медичної картки стаціонарного пацієнта № 3185/269 позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні КНП «Міська лікарня №3» м.Миколаїв у відділенні травматології і ортопедії у період з 08 червня 2022 року по 14 червня 2022 року, де 08 червня 2022 року була проведена операція - відкрита репозиція МОС с/3 лівого стегна. Проведено лікування лікарськими препаратами: анальгін, налбуфін, дексалгін, левофлоксацин, орнімак, миропенем, фленокс, декспро, метопрокламид, перев`язки. Після виписки призначено тайгерон.

З наданих позивачем чеків на придбання медичних засобів суд бере до уваги вартість тих ліків, найменування яких зазначено у виписках з медичних карток і які придбані у період лікування 01 грудня 2021 року по 16 грудня 2021 року та з 12 квітня 2022 року по 15 квітня 2022 року. Загальна вартість таких медичних препаратів становитиме 15667 грн. 09 к. Суд не приймає до уваги чеки, які підтверджують витрати позивача на благодійні внески, продукти харчування, воду, туалетний папір, цигарки. Також суд не бере до уваги витрати на лікарські препарати, здійснені позивачем у інший період, ніж зазначений у виписках з лікарні період лікування.

На підтвердження витрат на придбання операційного набору фіксаторів для АЗФ стегнової кістки позивачем надано рахунок-фактуру №1509 від 07 грудня 2021 року на суму 22000 грн. та квитанцію від 07 грудня 2021 року на їх придбання на суму 22000 грн. (а.с.32), а також на підтвердження витрат на придбання пов`язки для вакумної терапії ран надано накладну ТК №986 від приватного підприємця ОСОБА_6 від 14 грудня 2021 року на суму 2200 грн. і квитанцію від 14 грудня 2021 року про сплату позивачем коштів у розмірі 2200 грн.

Періоди придбання операційного набору та пов`язки для вакумної терапії ран, зазначених у вищевказаних документах, співпадають з періодом проходження стаціонарного лікування потерпілим, вказаному у виписці з медичної картки, а, виходячи з їх виду та назв, вони могли бути використані для лікування травм, отриманих ним внаслідок злочину безпосередньо після доставлення потерпілої особи до лікарні, адже поза розумним сумнівом вона потребувала термінового лікування.

Доказів здійснення позивачем витрат на проїзд до лікарні у розмірі 17500 грн., оплату послуг медсестрі за догляд у розмірі 13000 грн., витрат на консультації у спеціалістів у розмірі 47600 грн. суду не надано, то такі вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, з страхової компанії підлягають стягненню у межах ліміту відповідальності витрати на лікування позивача у загальному розмірі 39867 грн. 09 к.

Щодо вимоги стосовно шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілого, то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною другою статті 1195 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів (частина третя статті 1195 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 227/7154/13-к (провадження № 61-20082св19), зазначено, що «відповідно до пунктів 1, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, пунктів 3, 26, 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності. Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю.

Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, тоді як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках.

Отже, на підставі цих відомостей суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.

Відповідно до пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо).

Таким чином, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок МСЕК з визначенням відсотка втрати працездатності.

Системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, на відміну від права на відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, яке не пов`язується із встановленням такого факту».

Оскільки вказані докази позивачем надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування втраченого заробітку не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Позивачем заявлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 170000 грн. з відповідача ОСОБА_3 та 30000 грн. з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант».

В силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Статтею 26 - 1 Закону передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

З матеріалів справи вбачається, що позивач внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ампутаційної культі на рівні верхньої треті лівої гомілки, некрозу м`яких тканин, закритого оскольчатого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, рваної рани в області правої підколінної ямки, постгеморагічноі анемії. Після ДТП був позбавлений можливості виконувати свої професійні обов`язки у зв`язку з довготривалим лікуванням. Так, останній перебував на лікуванні у періоди з 01 грудня 2021 року по 16 грудня 2021 року, з 12 квітня 2022 року по 15 квітня 2022 року та з 08 червня 2022 року по 14 червня 2022 року. Згідно довідки МСЕК позивачу встановлена третя група інвалідності. Причиною інвалідності зазначено ураження опорно-рухового апарату. Встановлено, що позивач може працювати з обмеженням тривалості перебування на ногах. Суд вважає, що ампутація частини ноги після ДТП призвела до неможливості вести повноцінне життя, до втрати роботи та заробітку, неможливості належним чином забезпечувати потреби сім`ї та утриманців. За такого суд дійшов висновку, що позивачу завдано моральну шкоду, компенсація якої підлягає стягненню у відповідності до ст.1167 ЦК України.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує характер та обсяг страждань позивача, строк, який знадобився позивачу для поновлення свого стану, а також позицію відповідача ОСОБА_3 , який повністю визнав заявлені по відношенню до нього позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 170000 грн., вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у розмірі 171993 грн. 35 к.

За такого, з відповідача акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто 1993 грн. 35 к. ( 39867 грн. 09 к. х 5 %), а з відповідача ОСОБА_3 - 170000 грн.

На підставі викладеного позовна заява підлягає частковому задоволенню

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 141 ЦПК України.

Судовий збір належить стягнути з відповідачів на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» (, 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8) на користь ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 39867 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 09 к.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» (, 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8) на користь ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 1993 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто три) грн. 35 к.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» (, 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8) на користь держави судовий збір у розмірі 418 (чотириста вісімнадцять) грн. 50 к.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива