Справа № 493/1619/23
Провадження № 2-о/493/88/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2023 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Тітова Т.П., ознайомившись з матеріалами справи № 493/1619/23 за заявою ОСОБА_1 до Балтського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства та зобов`язання внесення змін до актового запису про народження,

В С Т А Н О В И Л А :

09.10.2023 року до Балтського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 до Балтського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства та зобов`язання внесення змін до актового запису про народження.

Суддя ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Так, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

В порушення наведених приписів, які, в свою чергу, призвели до порушення вимог ст. ст. 175, 318 ЦПК України, ОСОБА_1 звернулась до суду як позивач із заявою, що передбачено визначення саме у позовному провадженні.

Суд вважає зазначити, що у справах позовного провадження подається позовна заява, учасниками справи є позивач, відповідач та треті особи; у справах окремого провадження подається заява, учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи, від чого, зокрема, залежить і розмір судового збору, визначений ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за кожну вимогу, а також зміст заявлених вимог.

Крім того, у разі подання в окремому провадженні відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Водночас, встановлення факту батьківства тягне за собою певні юридичні наслідки у вигляді набуття дітьми по відношенню до батька, факт батьківства якого просять встановити, відповідних прав на утримання, спадкових прав тощо.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Ст. 130 СК України передбачено встановлення факту батьківства за рішенням суду. Так, у вказаній статті зазначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15.05.206 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК.

Суд вважає зазначити, що в порядку окремого провадження суд може підтвердити наявність або відсутність юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, однак заявниця просить суд також зобов`язати Балтський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис, проте вказані вимоги розгляду у окремому провадженні не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті окремого провадження за заявою про встановлення факту батьківства та зобов`язання внести зміни до актового запису, а також роз`яснює, що заявнику належить визначитись, в якому порядку позовному чи окремому нею подається заява про встановлення факту батьківства з урахуванням вищенаведеного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 315 ч. 4ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 до Балтського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства та зобов`язання внесення змін до актового запису про народження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду .

СУДДЯ