Справа № 344/642/23
Провадження № 22-ц/4808/1177/23
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про застосування наслідків недійсності нікчемного договору шляхом зобов`язання здійснити перерахунок платежів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2023 року під головуванням судді Мелещенко Л.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «СЕНС БАНК» про застосування наслідків недійсності нікчемного договору шляхом зобов`язання здійснити перерахунок платежів.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 03 червня 2021 року між нею та АТ «Альфа-Банк» (змінено найменування на АТ «СЕНС БАНК») було укладено угоду (акцепт) пропозиції на укладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якої відповідач надав позивачу кредит у розмірі 130 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13,99 % на строк 36 місяців.

Згідно пункту 1 розділу кредитного договору «Умови споживчого кредиту» під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту 0,00 % від суми кредиту; б) за обслуговування кредиту 2,10% від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті без ПДВ.

Додатком № 1 до кредитного договору Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг передбачено, що загальна вартість кредиту 258 208,54 грн, з них сума кредиту за договором 130 000 грн, проценти за користування кредитом 29 928,54 грн, розрахунково-касове обслуговування 98 280 грн.

Вважає, що умова кредитного договору щодо встановлення обов`язку сплати щомісячної комісії в розмірі 2,10 % є недійсною, оскільки в тексті договору не визначено, в чому полягає надання послуги розрахунково-касового обслуговування, відсутні докази надання вказаної послуги банком та оплата такої послуга є несправедливою, оскільки розмір комісії значно перевищує розмір процентів за користування кредитом та наближена до суми самого кредиту.

В мобільний застосунок банку 06 грудня 2022 року позивачу надійшла оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту на суму 111 202,23 грн з процентною ставкою 37,00 %, на термін 30 місяців. Позивач, ознайомившись з зазначеною вище офертою та прослухавши роз`яснення працівників банку, звернула увагу на те, що ця оферта є реструктуризацією залишку суми погашення кредитного договору в розмірі 111 202,23 грн. З метою детального розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач подала запит відповідачу 06 грудня 2022 року. Відповідачем надано розрахунок заборгованості за кредитом, в якому зазначено про те, що за період з 03 липня 2021 року по 03 листопада 2022 року позивачем сплачено 94 087,26 грн, з них тіло кредиту 41 337,03 грн, відсотки за користування кредитом 17 260,23 грн, комісія за обслуговування 35 490 грн, сума до повного погашення 111 202,23 грн. Ознайомившись з даним розрахунком, позивачу стало зрозуміло, що сплата більше року заборгованості по даному кредитному договору покрило основну суму «тіло кредиту» лише в розмірі 41 337,03 грн, натомість решта суми оплати згідно до графіку покривала проценти та послуги за розрахунково-касове обслуговування, що є несправедливим та містить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків.

В Оферті в розділі 1 Умови споживчого кредиту передбачено те, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту 0,00 % від суми кредиту; б) за обслуговування кредиту 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті без ПДВ. Проте відповідачем не зазначено в кредитному договорі, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу.

Встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,10 % від суми кредиту, що складає 2 730 грн щомісячно, відповідач не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на кредитний договір (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови підпункту б) пункту 1 кредитного договору та додатку №1 до угоди про надання кредиту є несправедливими, тому відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вказані умови договору є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

Позивач зазначає, що згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування втричі перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом та наближений до розміру кредиту, отриманого позивачем для власних потреб, що не можна визнати справедливим та розумним.

Просила визнати недійсним пункт 1 розділу «Умови споживчого кредиту» акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501326862, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, укладеною 03 червня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «СЕНС БАНК» (на момент укладення АТ «Альфа-Банк»), пункт 1 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору» паспорту споживчого кредиту і виключити з графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, орієнтованої реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, що є додатком № 1 Угоди про надання кредиту, щомісячний платіж за розрахунково-касове обслуговування у сумі 2 730 грн з моменту укладення кредитного договору. Стягнути з відповідача на користь позивача суму переплачених (сплачених) коштів за кредитним договором за розрахунково-касове обслуговування за період 02 липня 2021 року по 06 грудня 2022 року у розмірі 35 490 грн.

Представником позивача 03 квітня 2023 року до суду першої інстанції подано заяву про зміну предмета позову в якій він просить застосувати правові наслідки недійсності нікчемного договору в частині платежів за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 2,10 % від суми кредиту (2 730 грн щомісячно), а саме пункт 1 розділу «Умови споживчого кредиту» акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501326862, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, укладеною 03 червня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «СЕНС БАНК» (на момент укладення Акціонерне товариство «Альфа-Банк»), пункт 1 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору» паспорту споживчого кредиту і пункт 8 графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, орієнтованої реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, що є Додатком № 1 до кредитного договору, шляхом зобов`язання Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» здійснити перерахунок здійснених з часу укладення кредитного договору № 501326862 від 03 червня 2021 року ОСОБА_1 платежів, зарахувавши сплачену позивачем комісію за розрахунково-касове обслуговування кредиту в сумі 35 490 грн в рахунок інших обов`язкових платежів (зі сплати заборгованості по тілу кредиту та процентах), що передбачені умовами кредитного договору № 501326862.

Вимоги заяви обґрунтував тим, що відповідачем не надано жодних доказів щодо надання та необхідності надання послуг більше одного разу в місяць, положення кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,10 % від суми кредиту, суперечать положенням частини першої та другої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому таке положення є нікчемним в силу закону.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 вказує на незаконність рішення суду.

Зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів в чому саме полягали послуги з розрахунково-касового обслуговування, не обґрунтовано надання та необхідності надання таких послуг більше одного разу в місяць. Положення кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,10 % від суми кредиту суперечать положенням ч. 1 та 2 ст. 11 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним в силу закону.

Щодо застосування наслідків недійсності правочину, то апелянт з врахуванням судової практики вказує на те, що зобов`язання перерахувати заборгованість за кредитним договором є належним способом судового захисту.

З метою визначення в чому полягає розрахунково-касове обслуговування кредитної угоди, було надіслано адвокатський запит AT «СЕНС БАНК» на який було отримано відповідь про те, що AT «СЕНС БАНК» змушений залишити запит без виконання, у зв`язку з відсутністю правових підстав для його виконання.

За таких обставин, було заявлено клопотання про витребування документів, в задоволенні якого судом безпідставно було відмовлено, що призвело до неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи. На підтвердження пояснень щодо неможливості витребування документів самостійно, було надано копії свідоцтва про народження дитини позивачки та копії документів щодо інвалідності чоловіка позивачки, що безпосередньо пояснюють складність особистого відвідування банку.

Позивачка в подальшому звернулася особисто до відповідача з заявою, в якій просила надати інформацію та копії підтверджуючих документів щодо детального комплексу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню, які нею оплачені у розмірі 35 490 грн та надати інформацію та копії підтверджуючих документів щодо детального комплексу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню у загальному розмірі 98 280 грн, згідно додатку №1 до угоди про надання кредиту, з помісячною деталізацією.

Однак відповідачем не надано відповіді на дану заяву. Судом першої інстанції не взято до уваги інші докази, які підтверджували суперечливу та двозначну позиції відповідача щодо розміру щомісячної комісії за обслуговування кредиту.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник АТ «СЕНС БАНК» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду ухвалено у відповідності із нормами процесуального та матеріального права, а доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими.

В послуги банку входить надання споживчого кредиту - грошових коштів, що надаються банком позичальнику на споживчі цілі на строк та під процент визначений угодою що укладається на підставі договору, та надання банком послуг з обслуговування кредитної картки у вигляді відновлювальної кредитної лінії, у межах ліміту шляхом надання траншів.

Згідно п. 1 Оферти, розділу «Умови споживчого кредиту» зазначено, що під час користування кредитом ОСОБА_1 пропонує банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку на та умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропоную встановити комісійну винагороду, а саме: за обслуговування кредиту 2,10% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті без ПДВ.

Також сторони погодили, що комісійна винагорода сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку.

Для повернення заборгованості та договірного списання грошових коштів клієнту було відкрито рахунки у банку.

Шляхом підписання Додатку №1 до Угоди про надання кредиту «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», сторони погодили графік погашення заборгованості де в стовпчику під №8 розраховано плату за додаткові та супутні послуги банку у тому числі розрахунково-касове обслуговування в розмірі 2 730 грн щомісячно.

Також вказаним додатком передбачено можливість отримання інформації по обслуговуванню кредиту за допомогою SMS повідомлень.

За надання вищевказаних послуг позичальник сплачує банку комісію за обслуговування розмір та порядок оплати якої визначається умовами Угоди.

Банк встановив комісію за розрахунково-касове обслуговування, яка передбачає не тільки надання інформації по кредиту, а і відкриття поточних рахунків, їх обслуговування та закриття, договірне списання коштів з таких рахунків на випадок виникнення простроченої заборгованості за кредитом, а також надання інформації про всі транзакції за рахунками шляхом надсилання виписок на електронну пошту, з допомогою СМС, з використанням телефонного зв`язку, в контакт - центрі, через IVR - menu та PUSH повідомлень на мобільний телефон, випуск та обслуговування пластикової картки, тощо, що свідчить про те, що така інформація надаватиметься більше ніж один раз на місяць, на постійні основі, після кожної транзакції не залежно від їх кількості.

Отже, встановлення банком комісії за обслуговування кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування.

У цій справі умовами договору не передбачено, що інформація споживачу надається тільки один раз на місяць чи будь-яку іншу кількість разів. Умовами угоди взагалі не визначено обмежень щодо кількості разів надання інформації клієнту протягом місяця чи строку дії договору, оскільки така надається при здійсненні кожної транзакції по кредиту або по рахунку.

Також у справі вбачається спірність умов договору про комісію, а не її нікчемність.

Таким чином апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Представник ОСОБА_1 адвокат Задна Р.Є. апеляційну скаргу підтримала з мотивів наведеній у ній.

Представник АТ «СЕНС БАНК» адвокат Матвійчук М.З. вимоги апеляційної скарги заперечив, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в засідання апеляційного суду не з`явилася, хоча була належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 03 червня 2021 року ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» (зміна найменування АТ «СЕНС БАНК») підписали акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501326862, обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит готівкою у розмірі 130 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13,99% на строк 36 місяців (т.1 а.с. 13-24).

Позивачу було видано паспорт споживчого кредиту, який підписаний сторонами (т.1 а.с.25-27, 32-34, 80-84).

Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитом, сума заборгованості ОСОБА_1 за укладеним договором становить 111 202,23 грн (т.1 а.с. 28, 35).

ОСОБА_1 06.12.2022 зверталася до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» з Офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту (т.1 а.с.36-39, 70-74), а 03.06.2021 вона запропонувала Акціонерному товариству «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, про що складена оферта (т.1 а.с. 70-73).

Також 03.06.2021 позивачка підписала Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (т.1 а.с.74-79).

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» була складена Заява «Акцепт» № 248.501326862.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування (т.1 а.с.85-87).

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (т.1 а.с.89).

Акціонерним товариством «Альфа-Банк» складена публічна пропозиція на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (т.1 а.с.93-105).

Представник позивача неодноразово зверталася із вимогами до АТ «СЕНС БАНК» про надання інформації та копії підтверджуючих документів щодо детального комплексу послуг Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» по розрахунково-касовому обслуговуванню за угодою № 501326862, які оплачені клієнтом у розмірі 35 490 грн (т.1 а.с.125, 142).

На такі вимоги позивачки банк інформації та підтверджуючих документів на час розгляду справи не надав, зіславшись на неможливість розголошення такої інформації, що не заперечувалося представником АТ «СЕНС БАНК» в засіданні апеляційного суду.

ОСОБА_1 27.02.2023 отримала паспорт споживчого кредиту (а.с.143) і в цей же день вона зверталася до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» з Офертою на укладення угоди про надання споживчого кредиту (а.с.144-153).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що умови договору про сплату комісії не є несправедливими та необґрунтованими, оскільки за ініціативою ОСОБА_1 було укладено вказаний кредитний договір з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» до якого за погодженням сторін включено умову про оплату позичальником послуги з розрахунково-касового обслуговування з чітким визначенням її розміру, терміну і порядку її оплати банку і ця умова не суперечить положенням статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пункту 4 частини першої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», однак колегія апеляційного суду вважає, що до таких висновків суду першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права і з неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Окрім того, згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав можливості ознайомитися перед укладенням договору, надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі, передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є умови договору про споживчий кредит, в тому числі щодо встановлення плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких умов кредитного договору недійсними. Тому визначена банком у кредитному договорі сплата позичальником комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В Акцепті пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501326862 від 03.06.2021 передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,10 % від суми кредиту, зазначеної в акцепті на укладення угоди.

В умовах Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501326862 від 03 червня 2021 року зазначено: «всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані цією Угодою, регулюються Договором. Договір визначає всі умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді. Його діюча редакція розміщена: www.alfabank.ua. Угода є невід`ємною частиною Договору».

Відповідно до пункту 2.7.1. Договору, якщо умовами Угоди передбачена сплата комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, Банк з метою сприяння Позичальнику у виконанні ним своїх зобов`язань за Угодою, вчиняє дії на користь Позичальника по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, які полягають в наданні Позичальнику комплексу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, що направлені на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобов`язань Позичальника за Угодою.

У випадку укладення Угоди Банк надає Позичальнику наступні послуги з розрахунково-касового обслуговування кредитної заборгованості, а саме:

- Надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за Угодою та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за Угодою про надання споживчого кредиту, що надаються:

а) з використанням телефонного зв`язку, в Контакт-центрі, через IVR-menu,

б) шляхом оброблення запитів, що направлені Банку Позичальником із використанням Системи Інтернет сервісу «My Alfa-Bank» та надання відповідей на відповідні запити Позичальника, тощо.

- Надання інформації (виписок) по рахунках з використанням SMS повідомлень щодо суми платежу за Угодою про надання споживчого кредиту, щодо зарахування платежу на Рахунок (погашення заборгованості) тощо.

- Надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по телефонних каналах зв`язку через Контакт-центр чи в електронному вигляді, шляхом направлення відповідних повідомлень на адресу електронної пошти Позичальника, що вказана останнім в Анкеті-заяві про акцепт (у випадку наявності) щодо:

а) надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості,

б) зарахування коштів платежу на рахунки погашення кредитної заборгованості,

в) про стан кредитної заборгованості. - Надання виписок по рахункам та/або довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по електронній пошті за електронною адресою, що вказана Позичальником в Анкеті-заяві про акцепт:

а) E-mail довідка про стан кредитної заборгованості.

- Розшук (запит), уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно до запитів Позичальника.

- Надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування Позичальника та виписок по рахунку для погашення заборгованості за письмовим зверненням Позичальника.

За надання вищевказаних послуг Позичальник сплачуватиме Банку Комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, розмір та порядок оплати якої визначається умовами Угоди.

У пункті 2.7.2. Договору визначено, що у випадку, якщо умовами Угоди передбачена сплата комісії за розрахунково-касове обслуговування, зокрема, комісії за обслуговування кредиту, в цьому разі комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті, сплачується Позичальником щомісячно за кожний місяць користування Кредитом відповідно до Графіку платежів, який є Додатком до Угоди. Зазначена в цьому підпункті комісійна винагорода нараховується, починаючи з дня надання Кредиту по дату остаточного повернення Кредиту, що вказана в Угоді. Також Позичальник зобов`язується сплатити комісійну винагороду, що вказана в цьому підпункті, за останній місяць користування Кредитом не пізніше дати остаточного повернення Кредиту за Угодою.

Оцінюючи зміст оспорюваної умови Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501326862 від 03 червня 2021 року, якою передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,10 % від суми кредиту, та зміст наведених положень Договору, якими визначено, у чому полягає послуга банку по обслуговуванню кредиту, апеляційний суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 2.21 Договору про надання позичальнику не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними.

Наведене дає підстави для висновку, що оспорювані ОСОБА_1 положення кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 2,10 % від суми кредиту суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21).

Тому безпідставними є доводи представника відповідача про те, вимоги по сплаті щомісячної комісії за обслуговування кредиту не суперечили вимогам закону.

Колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 дійшов до таких висновку з порушенням норм процесуального права і з неправильним застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія апеляційного суду вважає, що слід зобов`язати Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» здійснити перерахунок здійснених ОСОБА_1 платежів з часу укладення кредитного договору від 03 червня 2021 року № 501326862, зарахувавши сплачену нею комісію за розрахунково-касове обслуговування кредиту у розмірі 35 490 грн у рахунок обов`язкових платежів зі сплати заборгованості по тілу кредиту та процентах, нарахованих згідно умов кредитного договору № 501326862.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального права, постановлене з порушенням норм процесуального права, тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 вказаної статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на АТ «СЕНС БАНК».

Враховуючи те, що від сплати судового збору апелянтка звільнена на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції, слід стягнути з АТ «СЕНС БАНК» на користь держави у розмірі 2 684 грн.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про застосування наслідків недійсності нікчемного договору шляхом зобов`язання здійснити перерахунок платежів задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» здійснити перерахунок здійснених ОСОБА_1 платежів з часу укладення кредитного договору від 03 червня 2021 року № 501326862, зарахувавши сплачену нею комісію за розрахунково-касове обслуговування кредиту у розмірі 35 490 грн у рахунок обов`язкових платежів зі сплати заборгованості по тілу кредиту та процентах, нарахованих згідно умов кредитного договору № 501326862.

Стягнути Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 684 грн за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях. Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин