Справа № 286/1741/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -

В С Т А Н О В И В:

09.05.2023 року ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 звернулася до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області, що знаходиться м. Житомир по Майдану Корольова, 2, який уточнила та просить визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області №02-47-к від 10.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити її на посаді начальника Коростенського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 18.04.2023; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, що на день подання уточнюючого позову складає 100681,28 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що головою комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Барановським О.В. наказом «Про звільнення ОСОБА_1 » №02-47 к від 10.04.2023 вона 18 квітня 2023 року звільнено з посади начальника Коростенського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказане рішення вважає протиправним та прийнятим з порушенням її трудових прав. Головою комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на її ім`я адресовано листа №113-11 від 19.01.2023, яким попереджено її про наступне звільнення. У вказаному листі зазначено, що пунктом 2 розділу VII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» визначено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 р.). Вказаною постановою Кабінету Міністрів України утворено комісію з реорганізації Фонду соціального страхування України та комісії з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, до яких перейшли повноваження щодо управління справами - Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду на період до завершення їх реорганізації. Згідно наказу комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України № 9-ОД від 16.01.2023 «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві, а також відповідно до Наказу комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області № 01-11-к від 16.01.2023 р. «Про скорочення чисельності та штату працівників відділень управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Житомирській області» скорочується увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області. З 18.04.2023 займана нею посада, буде скорочена, у зв`язку з чим того ж дня мене буде звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Оскільки скороченню підлягає увесь штат та чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, управління та відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, інша робота в управлінні та відділеннях управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області їй не пропонується. Посилаючись на роз`яснення Міністерства економіки України № 4706-05/1622-03 від 13.01.2023 року, повідомлено, що ні законодавством про працю, ні законодавством, що регулює порядок призначення на посади державної служби, непередбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором, на посаду державної служби до органу, приєднання до якого здійснюється внаслідок реорганізації. Усупереч вимогам законодавства попереджаючи про наступне звільнення безальтернативно зазначено про подальше звільнення. Пропозиції щодо працевлаштування у зв`язку з реорганізацією установи, в тому числі на будь-яких умовах призначення (за результатами конкурсу, без конкурсу, тощо) на посаду в новоутвореному уповноваженому органі не пропонувалось.

Взагалі така можливість не розглядалась, була знехтувана, без зазначення обгрунтованих на це причин чим протиправно дискриміновано у доступі до праці. Таким чином, роботодавець не виконав свого обов`язку щодо її працевлаштування у зв`язку з організацією установи, чим порушує її право на працю. Звільнення вважає таким, що не відбулося незаконно, без дотримання її прав і гарантій. У зв`язку з незаконним звільненням підлягає стягненню середній заробіток за вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року у справі замінено відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України.

Наголошує, що оспорюваний наказ видано саме у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, його положення не суперечать чинному законодавству. Оскільки всі посади ФСС України підлягали скороченню, так само, як і посада позивача, є необґрунтованими посилання ОСОБА_1 на те, що їй не запропоновано вакантні посади в ГУ ПФУ в Житомирській області. Звертає увагу, що прийнявши рішення про припинення ФСС України, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників ФСС України на посади державної служби. Таким чином законодавством не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в державному органі.

Відповіді на відзив позивачем не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом від 24.02.2022 року № 02-79к ОСОБА_1 призначено з 1 березня 2022 року на посаду начальника Коростенського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Відповідні записи внесено до трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

25.01.2023 року позивачем отримано попередження за підписом голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Олександра Барановського від 19.01.2023 року №113-11 про скорочення усієї чисельності та всього штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, в тому числі й посади, яку обіймає позивач, на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 року №9-ОД, та про наступне звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 18.04.2023 року.

З даним попередженням позивач не погодилась, зазначивши, що воно суперечить чинному законодавству.

18.04.2023 року на підставі наказу від 10.04.2023 року № 02-47-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Коростенського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 2 ст. 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 3 ст. 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Приписами ч. 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 передбачено, що суди, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України повинні з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджений він за два місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП України).

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де зберіглося його попереднє місце роботи.

Тобто, звільнення, у зв`язку з реорганізацією, може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. В іншому випадку - дія трудового договору працівника продовжується.

З 01.01.2023 року набрав чинності Закон України від 21.09.2022 № 2620-ІХ року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 2620), яким Закон України від 23.09.1999 року № 1105- XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105) викладено в новій редакції.

Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 (в редакції Закону № 2620, що діє з 01.01.2023 року) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Таким чином, законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України.

Вказане рішення є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавалося.

Пунктом 12 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 Верховна Рада України зобов`язала Кабінет Міністрів України: забезпечити передачу коштів Фонду соціального страхування України д: Пенсійного фонду України; привести нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити набрання чинності нормативно-правовими актами, зазначеними у підпунктах 2-4 цього пункту, одночасно з набранням чинності цим Законом тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 року № 442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» (далі - Постанова № 1442), зокрема: утворено комісію з реорганізації ФСС України та комісію з реорганізації управлінь виконавчої дирекції ФСС України (далі - управління ВД ФСС України); установлено, що до голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь ВД ФСС України на період до завершення їх реорганізації; зобов`язано голову комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України здійснити заходи з припинення Фонду та управлінь ВД ФСС України у чотиримісячний строк з дня набрання чинності Законом № 2620.

Головою комісії з реорганізації ФСС України 16.01.2023 року видано наказ № 9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», пунктом 1 якого передбачено скоротити увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві, з 18.04.2023 року.

На виконання п. 2 Розділу VII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 року № 1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», видано наказ комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України № 9-ОД від 16.01.2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», пунктом 1 якого передбачено скоротити штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві, з 18.04.2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 КЗпП України у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділенні, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 x. 1 ст. 40 КЗпП України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ видано саме у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, його положення не суперечать чинному законодавству.

Також, суд вважає, що оскільки позивач була за два місяці попереджена про наступне вивільнення та про те, що інша робота у виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України їй не пропонується, оскільки скороченню підлягає увесь штат та чисельність працівників, тобто відбулося скорочення і посади, яку обіймала позивач, то звільнення позивача із займаної посади відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 889 вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина Україна на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Прийнявши рішення про припинення ФСС України, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників ФСС України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби в Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях.

За таких умов, переведення працівників ФСС України на посади державної служби в Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях суперечить Закону № 889.

В силу положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 41 Закону № 889 без обов`язкового проведення конкурсу переведений може бути лише державний службовець: на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенню суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

З наведеного слідує, що законодавством не передбачено переведення працівника посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в державному органі.

Разом з тим, з долучених до матеріалів відзиву доказів слідує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у період із 09.12.2022 року по 18.04.2023 року оприлюднювалися оголошення щодо добору працівників на 246 посад державної служби. Також, в цей період відповідачем направлялися листи на адресу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо працевлаштування працівників. Матеріали справи не містять доказів, що позивач подавала до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області резюме та відповідні документи для її працевлаштування.

Таким чином, позовні вимоги про поновлення на роботі задоволенню також не підлягають.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вимога ро стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню також не підлягає, оскільки є похідною від основних вимог.

Судові витрати не відшкодовуються, так як в задоволені позову відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч