Справа № 342/914/23
Провадження № 22-ц/4808/1235/23
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду від 29 серпня 2023 року, вскладі судді Федів Л.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про відкриття окремого провадження за заявою непозовного цивільного судочинства про запис робочого місця нотаріальної контори,

в с т а н о в и в:

31 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відкриття окремого провадження у якій просила винести рішення, яким записати робоче місце - нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відповідним місцем (конторою) для роботи приватним нотаріусом ОСОБА_1.

Ухвалою Городенківського районного суду 02 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відкриття окремого провадження за її заявою непозовного цивільного судочинства про запис робочого місця нотаріальної контори залишено без руху та надано заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Недоліки заяви слід усунути шляхом зазначення у заяві, який факт, що передбачений ст. 293 ЦПК України заявник просить встановити та з якою метою, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, зазначення в заяві належних заінтересованих осіб по справі, додати копію заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб.

ОСОБА_1 подала до Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2023 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду від 02 серпня 2023 року про залишення заяви без руху повернуто апелянту.

Заявник ОСОБА_1 28.08.2023 подала до суду заяву про «доповнення текстово змісту заяви ОСОБА_1 », в якій також просила скасувати незаконно складений Акт про відмову у проведенні сертифікації робочого місця (контори) у м. Городенка від 08.05.2023 року на 3-х арк., який незаконно складений до невідповідності вимог п. 3 Положення та до невідповідності вимог за частиною другою до ст. 25 Закону про нотаріат з моменту його складення та за рішенням записати робоче місце - нежитлове приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_1 , відповідним місцем (конторою) для здійснення та використання як робоче місце приватного нотаріуса ОСОБА_1. з метою вчинення нотаріальних дій.

Ухвалою Городенківського районного суду від 29 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відкриття окремого провадження за її заявою непозовного цивільного судочинства про запис робочого місця нотаріальної контори визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, незаконним складом суду без проведення судового засідання.

Апелянтка вважає, що суд незаконно не взяв до уваги доповнення до заяви від 28.08.2023, що надійшли після розгляду її апеляційної скарги Івано-Франківським апеляційним судом. Також в заяві вказані співвідповідачі: управління Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Івано-Франківську в особі працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до заяви також було додано 4 копії заяви.

Відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2011 N 888/5 у разі видачі акту про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори)

приватного нотаріуса, приватний нотаріус має право звернутись до суду на оскарження незаконних дій перевіряючих.

Таким чином, ОСОБА_1 не погоджується з Актом про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса від 08 травня 2023 року, вважає його незаконним та прийнятим з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з некомпетентністю осіб, які склали цей акт.

Зазначає, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 приватним нотаріусом з 2000 року становить понад тринадцять років, а оскаржуваний акт від 08 травня 2023 року порушує її право на працю приватним нотаріусом. Заявниця, як правознавець юрист, має право здійснювати свою приватну нотаріальну діяльність у власному нежитловому приміщенні, що розташоване на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі вказує, що в доповненнях до заяви ОСОБА_1 зареєстрованої у суді за №4633/23 вказала норми Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності та ЦПК, також просила суд скасувати незаконно складений Акт про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса від 08 травня 2023 року м. Городенка та за рішенням суду записати робоче місце (контора) приватного нотаріуса, яке знаходиться у нежитловому приміщенні першого поверху в будинку АДРЕСА_1 є відповідним робочим місцем (конторою) для здійснення та використання як робоче місце приватного нотаріуса ОСОБА_1. з метою вчинення нотаріальних дій.

Вважає, що такий вид оскарження акту передбачений Положенням про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності. Також вказує на спосіб захисту згідно ст. 16 ЦК України - припинення дії, яка порушує право. ОСОБА_1 вважає, що її заяву слід розглядати в порядку передбаченому статтями 293, 294 ЦПК України, про що посилається в доповненнях до заяви, за підсудністю в Городенківському районному суді в порядку спрощеного провадження із використанням ст. 274 ЦПК України.

Просить скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому розгляду заяви ОСОБА_1 , скасувати акт про відмову у проведенні сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса від 08.05.2023 року в м. Городенка та за рішенням Івано-Франківського апеляційного суду винести постанову, в якій записати робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

З огляду на категорію справи, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що заявою від 28 серпня 2023 року заявниця не виконала вимоги ухвали від 02 серпня 2023 року заяву, якою заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, а саме не зазначила у заяві, який факт, що передбачений ст. 293 ЦПК України, заявник просить встановити та з якою метою; таким чином недоліки заяви не усунула.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) роз`яснено, що для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) зазначено, що якщо вирішення спору має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами частини першої статті 377, пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України провадження у цивільній справі підлягає закриттю. Таким чином, якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду. У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

У первісній заяві від 31 липня 2023 року заявниця ОСОБА_1 просила винести рішення, яким записати робоче місце - нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відповідним місцем (конторою) для роботи приватним нотаріусом ОСОБА_1., посилаючись на Закон України «Про нотаріат», ЦК України та статті 274, 293-294 та 316 ЦПК України.

Заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статті 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 318 цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до змісту частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В поданих 28 серпня 2023 року «доповненнях текстово змісту заяви ОСОБА_1 » заявниця просила скасувати незаконно складений Акт про відмову у проведенні сертифікації робочого місця (контори) у м. Городенка від 08.05.2023 року на 3-х арк., який незаконно складений до невідповідності вимог п. 3 Положення та до невідповідності вимог за частиною другою до ст. 25 Закону про нотаріат з моменту його складення та за рішенням та записати робоче місце - нежитлове приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_1 , відповідним місцем (конторою) для здійснення та використання як робоче місце приватного нотаріуса ОСОБА_1. з метою вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з частиною четвертою статті 25 вказаного закону приватний нотаріус може здійснювати нотаріальну діяльність лише за наявності акта про сертифікацію відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

У справі, що розглядається, вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо визнання незаконним акту про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, про що зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, а саме, що такі вимоги не відносяться до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

За загальними приписами частин третьої, п`ятої, шостої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві; суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Вимоги заявниці ОСОБА_1 записати робоче місце - нежитлове приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_1 , відповідним місцем (конторою) для здійснення та використання як робоче місце приватного нотаріуса ОСОБА_1. з метою вчинення нотаріальних дій, не є фактом, що може бути встановлений судом в порядку цивільного судочинства, оскільки законом визначено порядок визнання незаконним акту про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса. Так, приватний нотаріус може здійснювати нотаріальну діяльність лише за наявності акта про сертифікацію відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Таким чином, заявниця ОСОБА_1 не усунула недоліки заяви у встановлений судом строк, не зазначила який факт, що передбачений ст. 293 ЦПК України, просить встановити та з якою метою, тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав заяву ОСОБА_1 неподаною і повернув її заявниці.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Городенківського районного суду від 29 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин