справа №176/1547/23
провадження №2/176/684/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кучми В.В.,

за участю секретаря судових засідань Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води

Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

ОСОБА_1 до державного підприємства «Український науково-дослідний та проектрно-розвідувальний інститут промислової технології» про визнання припиненими трудових відносин,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» про визнання припиненими трудових відносин з 27 квітня 2023 року.

Свою заяву позивачка обґрунтовує тим, що з 17 травня 2001 року і по теперішній час працює на державному підприємстві «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» ( далі ДП «УкрНДПРІ промтехнолігії) на посаді інженера сектора геології та інженерної геодезії. Вказане підтверджується копією трудової книжки.

Оскільки підприємство не функціонує, заробітну плату працівникам не виплачує, страховий стаж позивачці не буде зараховано, остання мала намір звільнитися за ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

З відповідною заявою позивачка ОСОБА_1 звернулась до керівництва підприємства 27 квітня 2023 року, надіславши заяву поштою, рекомендованим листом.

Одночасно з цим позивачка звернулась з такою ж заявою до Фонду Держмайна України, якому на даний час підпорядковується підприємство «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» у зв`язку з тим, що на підприємстві відповідача фактично відсутнє будь-яке керівництво, та навіть вручити будь-кому особисто заяву на звільнення позивачка не мала змоги.

В червні місяці позивачка отримала відповідь від Фонду Держмайна України, в якому зазначено, що оскільки відповідно до чинної редакції статуту підприємства, керівник призначає і звільняє з посад працівників підприємства, а тому їй слід звертатися з відповідною заявою до директора.

Не зважаючи на викладене, жодної відповіді від керівника підприємства щодо звільнення, позивачка так і не отримала.

Таким чином трудові відносини між позивачкою ОСОБА_1 та ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» до сих пір тривають, незважаючи на заяву про звільнення, відсутність сплати будь-яких коштів від підприємства, відсутність будь-якої комунікації з боку керівництва підприємства. У зв`язку з вище викладеним позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2023 року було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 повідомлена належним чином про розгляд справи у суді. Окрім того від останньої надійшла заява в якій вона не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачу ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» відповідно до вимог ЦПК України, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву.

Поштовий конверт, направлений на адресу відповідача повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за даною адресою».

Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч.ч. 1, 2 ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням вказаної норми, Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 07 липня 2004 року у справі N 1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі N 1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі N 1-5/2008 вказав на те, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Відповідно до вимог ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Трудові відносини всіх працівників регулюються Кодексом Законів про Працю України.

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (ст. 1 КЗпП України).

Згідно із приписами ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, Установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або Уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 17 травня 2001 року і по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» на посаді інженера сектора геології та інженерної геодезії, що підтверджується трудовою книжкою /а.с.6-8/.

Згідно довідки виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що заробітну плату позивач не отримує, відповідачем свої зобов'язання по сплаті страхових внесків - не виконуються /а.с.14-15/.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено ст. 38 КЗпП України. Відповідно до частини першої цієї статті працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

27.04.2023 року, користуючись своїм правом, передбаченим ст.38 КЗпП України, позивачка звернулася до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням в порядку ст. 38 КЗпП України. Вказана заява була проігнорована, та повернулась у зв`язку із закінченням терміну зберігання / а.с.9-10/.

З листа № 10-57-13413 від 30.05.2023 року Фонду державного майна України вбачається, що Фонд є уповноваженим органом управління державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології». Відповідно до інформації, зазначеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та відомостей, які надходять у порядку обміну інформацією від Державної податкової служби України, тимчасово виконуючим обо`язки директора Підприємства з 04.01.2022 року є ОСОБА_2 . Відповідно до чинної редакції статуту Підприємства, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 28.08.220 року за № 540, керівник Підприємства у встановленому законом порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників Підприємства, тобто питання трудових відносин належить виключно до компетенції керівника Підприємства, а не до уповноваженого органу управління / а.с.11/.

За таким обставин виникала нагальна необхідність у вирішенні цього питання в судовому порядку, що і обумовило подання цієї позовної заяви.

Позивач звертався із заявою про звільнення до відповідача, до Фонду державного майна України, але всі вищевказані заходи не мали жодного результату.

Позивач не отримує заробітну платню та не має належної юридичної можливості знайти нову роботу у зв`язку із тим, що знаходиться у формальних трудових відносинах із відповідачем.

Тобто, позивач втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні у трудових відносинах із відповідачем, має чіткий намір припинити такі відносини, знайти нове місце роботи, яке даватиме змогу забезпечувати себе та свою родину, та здійснив всі необхідні та залежні від нього дії в позасудовому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що на даний час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб, крім звернення до суду, оскільки його заява про звільнення за власним бажанням залишена без реагування. У зв`язку з цим, з метою надання можливості позивачу в подальшому реалізовувати своє право на працю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання трудового договору, на підставі ст.38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути витрати на судовий збір в сумі 1073.60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 22, 24, 36, 38 КЗпП України, ст.ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити.

Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м.Жовті Води Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 та ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології», юридична адреса якого Дніпропетровська область, м. Жовті Води, Бульвар Свободи, 37, - припиненими з 27 квітня 2023 року, за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КзПП України.

Стягнути з ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології», юридична адреса якого Дніпропетровська область, м. Жовті Води, Бульвар Свободи, 37, судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, що повинна відповідати формі і змісту, передбаченим ст. 285 ЦПК України, та може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: