Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/641/23

Провадження № 2/152/203/23

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Шалавінської В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дерев`янченка Я.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кайдашова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дерев`янченко Ярослав Юрійович до ОСОБА_2 про визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

15.05.2023 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Деревянченко Я.Ю. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків помер його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,2822 га кадастровий номер :001:0169 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області (колишня територія Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області).

Через військову агресію російської федерації проти України та оголошенням воєнного стану, він 20.03.2023, з метою уникнення ризику загибелі або отримання шкоди для здоров`я, вимушений був виїхати за межі країни, оскільки в м. Харкові відбувалися постійні ракетні та артилерійські обстріли міста.

У березні 2023 року в квартирі батька було знайдено заповіт на його ім`я, про існування якого він не знав. Йому стало відомо, що 14.04.2015 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Цимбал І.В. було нотаріально посвідчено заповіт ОСОБА_3 , яким він заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,2822 га кадастровий номер :001:0169 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області йому ОСОБА_1 .

Виявивши заповіт, він отримав консультацію у нотаріуса, що відповідно до п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яка була чинна на час смерті батька, він має можливість подати заяву при прийняття спадщини впродовж 10 місяців (6 + 4), у зв`язку з зупиненням на час дії воєнного стану перебігу строку для прийняття спадщини, тому вважав, що подає заяву у межах вставлених строків, так як подав заяву 10.04.2023, тобто в межах 10 ти місячного терміну, який закінчувався 27.06.2023 і мав правомірні «легітимні» очікування на прийняття його заяви та реалізацію права на отримання спадщини.

За результатами розгляду заяви приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеметовою О.В. постановою від 09.05.2023 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та неподанням доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дерев`янченко Я.Ю., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кайдашов В.С., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав. Вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 27.02.2023, а позивач лише 10.04.2023 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача ОСОБА_1 на постанову КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» є помилковим, оскільки вона суперечить вимогам ст.ст. 1270,1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Саме по собі тимчасове проживання позивача за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки він мав можливість подати заяву про прийняття спадщини поштовим зв`язком, але не зробив цього.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

25.05.2023 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. поступила заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.34 36).

01.06.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кайдашова В.С. до суду поступила заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.50 51).

06.06.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кайдашова В.С. до суду поступила заява про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с. 56).

05.07.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кайдашова В.С. до суду поступили письмові пояснення у справі (а.с. 63 66).

07.07.2023 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. поступило клопотання про витребування доказів (а.с. 70 71).

31.07.2023 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. поступило клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 104).

29.09.2023 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. до суду поступили додаткові пояснення у справі (а.с.178 179).

Інших заяв та клопотань від учасників судового процесу до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дерев`янченко Я.Ю. до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини залишено без руху (а.с. 31 32).

Ухвалою суду від 26.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 17 липня 2023 року, з викликом сторін (а.с. 45 46).

Відповідачеві ОСОБА_2 запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 45 - 46).

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 01.06.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кайдашова В.С. про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції відмовлено (а.с.54).

Ухвалою суду від 11.07.2023 клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кайдашова В.С. про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції задоволено (а.с. 73 - 74).

Ухвалою суду від 17.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Витребувано від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шеметової О.В. належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.98 99).

Ухвалою суду від 31.07.2023 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дерев`янченка Я.Ю. про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с. 110 - 111).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який по день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 22.09.2022 (а.с. 20 24, 129).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 14 квітня 2015 року, згідно з яким належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,2822 га кадастровий номер :001:0169 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області заповів ОСОБА_1 (а.с.25).

Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Цимбал І.В. (а.с.25).

Вказаний заповіт було виявлено у квартирі спадкодавця ОСОБА_3 у березні 2023 року. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кайдашов В. С. в судовому засіданні вказаної обставини не заперечував, а також не заперечував посилань ОСОБА_1 на те, що останньому не було відомо про існування заповіту на його ім`я.

Спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_3 за законом є сини останнього - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони у даному цивільно правовому спорі.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено.

Через активні бойові дії в м. Харків, з метою уникнення ризику загибелі або отримання шкоди здоров`ю, позивач ОСОБА_1 виїхав за межі України, що підтверджується його паспортом для виїзду за кордон, де міститься відмітка про перетин кордону 20.03.2022 через автомобільний контрольно пропускний пункт ОСОБА_4 (а.с.18 19).

Згідно з копією спадкової справи № 71/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадщину після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняв ОСОБА_2 , шляхом направлення заяви, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Київського МНО Семенюк Л.О. через АТ «УКРПОШТА» (а.с. 120 - 122).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, при її заведені 20.12.2022 приватний нотаріус Шеметова О.В. отримала і сформувала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70963528, із якої вбачається, що у спадковому реєстрі за номером 57339544 зареєстрований заповіт ОСОБА_3 від 14 квітня 2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Цимбал І.В. і який на час відкриття спадщини є чинним (а.с. 124 - 125).

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з положеннями пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 нотаріус зобов`язаний при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру перевірити наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини та вчинити дії по роз`ясненню спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

У справі, що розглядається нотаріус, відкривши спадкову справу, зобов`язаний був вчинити дії про повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини і здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Вказаних дій нотаріус не вчинив.

10.04.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шеметової О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька - ОСОБА_3 . Заява прийнята нотаріусом, зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій (а.с.138 140).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шеметової О.В. від 09.05.2023 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та неподання доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.164 166).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз.2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 "Про судову практику у справах про спадкування", суди відкривають провадження у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини".

Спадкоємець за законом ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 письмової згоди на прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 , який пропустив строк для прийняття спадщини нотаріусу не подавав (ч.2 ст. 1272 ЦК України), а також заперечував щодо задоволення позову судом.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 до числа осіб, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.1268 ЦК України, тобто до тих осіб, які вважаються такими, що прийняли спадщину без подання нотаріусу письмової заяви, не відноситься.

З пояснень представників сторін та копії спадкової справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 не проживав спільно зі спадкодавцем ОСОБА_3 , не мав з ним спільного побуту, на час відкриття спадщини перебував за кордоном через введений в Україні воєнний стан та активні бойові дії в м. Харків, не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього лише після повернення в Україну у березні 2023 року, і вважав, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», розуміючи для себе, що строк для прийняття спадщини продовжений.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" від 08.04.2010 наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що «право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції»; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії»).

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За приписами ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з роз`яснень, що місяться в абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце і час відкриття спадщини; - наявність чи відсутність заповіту спадкодавця; - коло спадкоємців, які мають право на спадщину за заповітом чи за законом у порядку черговості; - коло спадкоємців, які у передбачений законом спосіб прийняли спадщину.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця, тощо.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 року у справі №6-1215цс16 та від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У постанові від 26.06.2019 в справі № 565/1145/17 Верховний суд вказав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів, поданих сторонами у підтвердження позовних вимог та у їх заперечення, переконують суд у наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що він не проживав спільно зі спадкодавцем, не мав спільного побуту, на час відкриття спадщини перебував за кордоном через введений в Україні воєнний стан та активні бойові дії в м. Харків, не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього лише після повернення в Україну весною 2023 року, вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, нотаріус про заповіт позивача не повідомив, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріуса у короткий термін з моменту, коли він дізнався про існування заповіту, а дізнавшись, що він пропустив встановлений законом строк для подання такої заяви та отримавши постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії одразу звернувся до суду з відповідним позовом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пріоритетне право під час спадкування мають спадкоємці, визначені у заповіті, а спадкування за законом відбувається лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (частина друга статті 1223 ЦК України), чого у цій справі не встановлено.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на збройну агресію та введення воєнного стану у відповідності до Указу Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнними діями, що відбуваються на території України та в м. Харків а також те, що вважав, що згідно до п. 3 вказаної постанови, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, а постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 до п. 3постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» були внесені зміни, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Він подав заяву 10.04.2023, тобто в межах 10 ти місячного терміну, який закінчувався 27.06.2023 і мав правомірні «легітимні» очікування на прийняття його заяви та реалізацію права на отримання спадщини.

Даючи оцінку даному обґрунтуванню позовних вимог суд виходить з наступного.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 ЗУ «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі Постанова).

Згідно даної Постанови з 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив висновок, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

КМУ постановою від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» виключив пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини.

Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивач, звернувшись 10.04.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропустив шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті батька і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Суд приймає до уваги також те, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини, в тому числі і у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; виїздом його за кордон, та у зв`язку із суперечливими положеннями законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» ((В.П.), N 22277/93, 27.06.2000, параграф 59) зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що ОСОБА_1 пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, в тому числі і через те, що він вважав, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», розуміючи для себе, що строк для прийняття спадщини продовжений, відповідно мав «легітимні» очікування на прийняття його заяви та реалізацію права на отримання спадщини.

Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», вказавши що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 200, 206-207, 247, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України ст.ст. 3, 15, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.63 ЗУ «Про нотаріат» Суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дерев`янченко Ярослав Юрійович до ОСОБА_2 про визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визнати строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 пропущеним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з поважних причин.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 терміном в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) cторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 09.01.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 12.11.1996, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Вступна та резолютивна частини судового рішення проголошені 29 вересня 2023 року.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська