Справа № 485/753/23
Провадження № 2/485/220/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Літвінова Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У серпні 2023 року громадянин Ізраїлю ОСОБА_1 через свого представника адвоката Большан І.В. звернувся з позовом до громадянки України ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 24 липня 2020 року у Центральному районному у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану зареєстрували шлюб з відповідачем. Подружнє життя не склалося, оскільки у подружжя різні характери, життєві прагнення та погляди на сімейне життя. Спільне проживання припинили понад пів року тому, позивач повністю втратив усі контакти та зв`язок з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, адже шлюб носить формальний характер, а тому просить суд шлюб розірвати.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Большан І.В. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують (Вх.№2554/23вх. від 25.08.2023 р.).

Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та просить задовольнити позов (вх.№ ЕП-846/23-вх від 25.08.2023).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

24 липня 2020 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 322); свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 26 липня 2023 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_4 ".

Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року в справі № 553/703/18 (провадження №61-7956св19) зроблено висновок по застосуванню статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» та вказано, що якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Оскільки шлюб зареєстровано на території України, сторони проживали на території України, відповідач по справі є громадянкою України, місце проживання її зареєстроване на території України, то припинення шлюбу між ними повинно здійснюватися за правом України на підставах i в порядку, передбаченому СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " ОСОБА_4 ".

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 536,80 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24 липня 2020 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №322 - розірвати.

Залишити ОСОБА_2 шлюбне прізвище " ОСОБА_4 ".

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 68 к.).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з державного бюджету України судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 68 к.), сплачений відповідно до квитанції № від 02 серпня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 03.10.2023 р.