Справа № 201/5512/23
Провадження № 2/201/2163/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представника позивача адвоката Просяник Н.П.,

відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Константинова Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2023 ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2-11).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 19.05.2023 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 75).

21.06.2023 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог (а.с 83 93).

В обґрунтування позовних вимог (в редакції від 21.06.2023) позивач посилався на те, що 16.11.2022 о 16 год. 50 хв. сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Lexus IS 250» д.н.з. НОМЕР_1 , знаходячись на автодорозі в районні буд. 6 вул. Полігонна в м. Дніпрі на виїзді з Біологічного провулку, рухаючись заднім ходом, в порушення п.п. 16.1 ПДР України, допустив зіткнення з правою боковою частиною автомобіля марки Fiat «Тіро» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. В результаті ДТП автомобіль марки «Fiat «Тіро» отримав механічні пошкодження.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні ДТП визнав, що підтверджено повідомленням про ДТП від 16.11.2022 (Європротокол), що покладає на відповідача цивільно-правову відповідальність.

Відповідальність водія транспортного засобу марки «Lexus IS 250» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Уніка», згідно із полісом № 211037680, строком дії з 13.09.2022 по 12.09.2023.

На звернення позивача ПрАТ «СК «Уніка» 19.12.2022 виплатило страхове відшкодування в сумі 31384,98 грн., в подальшому доплатила страхового відшкодування в розмірі 6121,31 грн., всього 37506,29 грн.

На підставі Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 20174 від 07.02.2023, складеного на замовлення стразовика ТОВ «СЗУ України», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Fiat Тіро» д.н.з. НОМЕР_2 склав 60310,44 грн., з урахуванням зносу та з урахуванням ПДВ - 45117,65 грн., з урахуванням зносу та без урахування ПДВ - 39506,29 грн.

Водночас, згідно із Висновком № 9435 судового експерта-автотоварознавця Крутіня В.І. по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 25.01.2023, виконаного а замовлення позивача, вартість матеріального збитку становить 54212,46 грн., вартість відновлювального ремонту - 76423,66 грн. Цей висновок надано ПрАТ «СК «Уніка» був наданий страховику, долучений до страхової справи № /1, але не взятий до уваги при розрахунку страхового відшкодування.

Листом № /1 від 22.05.2023 ПрАТ «СК «Уніка» повідомила, що повторно розглянула матеріали справи й прийняла рішення паро доплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі ПДВ в сумі 5611,36 грн.

Позивач вважає, що з ПрАТ «СК «Уніка» не доплачене страхове відшкодування в розмірі 9094,81 грн., з урахування складеного на замовлення позивача висновку експерта №9435 від 25.01.2023. Натомість Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків страховика № 20174 від 07.02.2023 не враховує всі необхідні запчастини, які підлягають заміні. Оцінювач не оглядав особисто автомобіль. При складанні звіту оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність. Тому позивач звернувся 13.01.2023 до судового експерта-автотоварознавця для визначення вартості завданого йому матеріального збитку. У висновку експерта № 9435 від 25.01.2023, складеного на замовлення позивача врахована вартість складових, що підтягають заміні. Експерт попереджений про кримінальну відповідальність, а його висновок складений для подання до суду відповідно до вимог ст. 106 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 , як особа, винна у заподіянні збитків, має сплатити шкоду в розмірі 2000,00 франшизи, різницю між вартістю відновлювального ремонту - 76423,66 грн. та розміром матеріального збитку який підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Уніка», що становить 22211,20 грн. (76423,66 - 54212,40 грн.), відшкодувати витрати на проведення експертизи в сумі 4500,00 грн., поштові послуги в розмірі 197,60 грн.

Також позивачеві завдана моральна шкода через пошкодження майна, яку він оцінює у 20000,00 грн. і просить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, просив стягнути із ПрАТ «СК «Уніка» 9094,81 грн. страхового відшкодування, стягнути із ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 24221,20 грн., з яких 2000,00 грн. франшиза та 22211,20 грн. - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 20000,00 грн. моральної шкоди, а також компенсувати за рахунок ОСОБА_1 4500,00 грн. витрат на проведення експертизи, 197,60 грн. поштових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково. 14.07.2023 від представника відповідача адвоката Константинова Р.Д. (діє на підставі ордеру від 12.07.2023 а.с. 111) до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 97-100), в якому відповідач не погодився із доводами позивача про наявність підстав для стягнення матеріальної і моральної шкоди. Відповідач визнає вимоги лише в частині стягнення 2000,00 грн. франшизи. У зв`язку із наявністю поліса вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22 211,20 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, вважав безпідставними.

Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого згідно полісу становить 160000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн. Учасниками ДТП складений Європротокол. З 10.07.2022 відповідно до Постанови Правління НБУ від 30.05.2022 № 108 ліміт відшкодування за Європротоколом складає 80 000,00 грн. У зв`язку із тим, що умовами полісу передбачена франшиза у розмірі 2000,00 грн., загальний розмір ліміту відповідальності ПрАТ «СК «Уніка» за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 78000,00 грн. З урахуванням вимог ст. 5, 6, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме страхова компанія в межах ліміту відповідальності має відшкодувати завдану шкоду потерпілому. Позивач заявляє до стягнення 76423,66 грн., що повністю покривається лімітом відповідальності страхової компанії.

Сума 22211,20 грн. є вартістю фізичного зносу автомобіля «Fiat Тіро», д.н. НОМЕР_2 . Страхова компанія виплатила страхове відшкодування в загальному розмірі 43117,65 грн. на підставі складеного на замовлення страховика Звіту № 20174 від 07.02.2023 ТОВ «СЗУ Україна», за яким вартість матеріального збитку з урахуванням зносу визначена в сумі 45117,65 грн. Від даної суми матеріального збитку страховик відняв франшизу 2000,00 грн. і сплатив страхове відшкодування в загальному розмірі 43117,65 грн. (45 117,65 - 2000,00).

Відповідач не погоджується із тим, що з ОСОБА_3 підлягає відшкодуванню сума 22211,20 грн., яка є різниця між розміром шкоди в розмірі ремонту автомобіля з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування КФЗ) та страховим відшкодуванням, оскільки за ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані г відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до п. 2.3 та п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затверджено наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерства юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Аналіз вищезазначених норм матеріального права вказує на те, що для власника пошкодженого автомобіля матеріальним збитком є вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та втрата товарної вартості (якщо вона нараховується). В даному випадку, втрата товарної вартості не розрахована (становить 0 грн.) в силу того, що пошкоджений автомобіль «Fiat Тіро» є не новим (2019 року випуску) та має знос 52%.

Зношеність пошкодженого транспортного засобу позивача має враховуватися в даному випадку при визначені реального розміру збитків, оскільки позов пред`явлено про відшкодуванні збитків, спричинених внаслідок ДТП, і факт, що для відновлення попереднього стану автомобіля позивача були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, судами при розгляді справи не встановлено. Така правова позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у подібній справі у постанові від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів проведення відновлювального ремонту автомобіля і для відновлення попереднього стану було використано нові вузли, деталі та комплектуючи, то вимоги про стягнення 22211,20 грн. є недоведеними.

Також не погодився із вимогами про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., оскільки позивачем не підтверджено відповідними доказами заподіяння моральних страждань. Відповідач сам звернувся до своєї страхової компанії із повідомлення про ДТП, неодноразово пропонував добровільно відшкодувати франшизу, не самоусунувся від врегулювання спору. Відмова позивача від врегулювання спору в досудовому порядку завдали відповідачеві моральних страждань, він був змушений звертатися до лікарів. Наразі витрачає час на врегулювання судового спору, несе додаткові витрати пов`язані із розглядом справи.

Вважав, що витрати на проведення експертизи в розмірі 4500,00 грн. не підлягають стягненню із відповідача, оскільки висновок експерта № 9435 від 25.01.2023 складений позивачем самостійно до звернення до суду та відкриття провадження. Натомість огляд пошкодженого автомобіля здійснений представником страховика 21.11.2022 у встановлені законом строки (10 робочих днів). Витрат на пересилку кореспонденції у розмірі 197,60 грн. не відносяться до судових витрат у розумінні ст. 133 ЦПК України.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення 22211,20 грн. та 20000,00 грн. моральної шкоди. Також просив здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача - адвокат Просяник Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 і його представник адвокат Константинов Р.Д. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволені.

Представник ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, правом на надання відповіді на відзив не скористався (а.с. 82, 95, 118).

За згодою сторін, після оголошення перерви розгляд справи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.11.2022 о 16 год. 50 хв. сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Lexus IS 250» д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі в районні буд. 6 вул. Полігонна в м. Дніпрі на виїзді з Біологічного провулку, рухаючись заднім ходом, в порушення п.п. 16.1 ПДР України, допустив зіткнення з правою боковою частиною автомобіля марки FIAT «ТІРО» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. В результаті даної ДТП автомобіль марки FIAT «ТІРО» д.н.з. НОМЕР_2 , 2019 р.в., отримав механічні пошкодження.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні ДТП визнав, що підтверджено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 16.11.2022 (а.с. 13).

Зазначені обставини сторонами визнаються і не оспорюються.

Відповідальність водія транспортного засобу марки «Lexus IS 250» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», згідно із полісом № 211037680, строком дії з 13.09.2022 по 12.09.2023 (а.с. 101).

Згідно зі Звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 20174 від 07.02.2023, складеного ТОВ «СЗУ України», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Fiat «Тіро», д.н.з. НОМЕР_2 склав 60310,44 грн., з урахуванням зносу та з урахуванням ПДВ становить 45117,65 грн. (а.с. 20 27)

За зверненням позивача ПрАТ «СК «Уніка» 19.12.2022 виплачене страхове відшкодування в сумі 31384,98 грн., що підтверджене листом ПрАТ «СК «Уніка» від 17.12.2022 і платіжним дорученням від 19.12.2022 № 062219 на суму 31384,98 грн (а.с. 15-16).

ПрАТ «СК «Уніка» на підставі актуалізованого звіту № 20174 від 07.02.2023, складеного ТОВ «СЗУ України», згідно із яким з урахуванням зносу та без урахування ПДВ страхове відшкодування становить 39506,29 грн., доплачене ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 6121,31 грн., що підтверджене листом ПрАТ «СК «Уніка» від 10.02.2023 і платіжним дорученням від 10.02.2023 № 071976 на суму 6121,31 грн. (а.с. 18-19).

Також, за результатами розгляду документів про проведення відновлювального ремонту автомобіля , прийнято рішення про сплату ще 5611,36 грн. в розмірі ПДВ, що підтверджене листом ПрАТ «СК «Уніка» від 22.05.2023 (а.с. 94).

Отже, як вказує позивач, всього ПрАТ «СК «Уніка» сплачене страхове відшкодування у розмірі 43117,65 грн.

На замовлення позивача судовим експертом - автотоварознавцем Крутінем В.І. складений Висновок № 9435 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 25.01.2023, згідно із яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Fiat «Тіро» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 54212,46 грн. (з урахуванням коефіцієнту зносу 0,5204), вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 76423,66 грн. (а.с. 39 49).

У Висновку при розрахунку вартості відновлювального ремонту враховані запасні частини автомобіля, які підлягають заміні під час ремонту на суму 42681,01 грн. (а.с. 46).

Як вказує позивач, цей висновок надано ПрАТ «СК «Уніка», приєднано до страхової справи № /1, проте не прийнято при розрахунку страхового відшкодування.

Позивачем заявлено до стягнення із відповідача ОСОБА_1 22211,20 грн. як різницю між розміром заподіяної шкоди, яка визначена вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування КФЗ) й страховим відшкодуванням, яке підлягає стягненню зі страхової компанії.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р., № 142/5/2092, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1074/8395 (далі Методика), вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).).

Аналіз вищезазначених норм матеріального права вказує на те, що для власника пошкодженого автомобіля матеріальним збитком є вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та втрата товарної вартості (якщо вона нараховується).

Як видно з висновку експерта № 9435 від 25.01.2023, втрата товарної вартості дорівнює 0 грн. (а.с. 45).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики.

Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Пленум Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказує на те, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів, які підтверджують, що для відновлення попереднього стану автомобіля ним були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, тощо.

Під час розгляду справи представником позивача вказано, що належний позивачеві автомобіль не відновлено.

Зношеність пошкодженого транспортного засобу має враховуватися в даному випадку при визначені реального розміру збитків, оскільки позов пред`явлено про відшкодуванні збитків, спричинених внаслідок ДТП, і факт, що для відновлення попереднього стану автомобіля позивача були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.

Суду під час розгляду справи не надано доказів заміни нових вузлів, деталей, комплектуючих.

Аналогічна правова позиція відповідача викладена Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки відсутні докази здійснення відновлювального ремонту автомобіля із використанням нових вузлів, деталей та комплектуючих не надано, вимоги позивача до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 22 211,20 грн. не підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» 9094,81 грн. недоплаченого страхового відшкодування, згідно розрахунку: 54212,46 грн. (вартість матеріального збитку відповідно до Висновку №9435 від 25.01.2023) 43117,65 (сума сплаченого стразового відшкодування) 2000,00 (франшиза), посилаючись на те, що страхове відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» до цього часу повністю не сплачене.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно із п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі

визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону № 1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019р. по справі № 695/882/15-ц.

Відповідно до Висновку по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9435 від 25.01.2023 експерта - автотоварознавця ОСОБА_4 , складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Fiat «Тіро» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 54212,46 грн. (з урахуванням коефіцієнту зносу 0,5204) (а.с. 39 49).

Таким чином зі страховика підлягає стягненню сума заподіяного матеріального збитку 9094,81 грн. (54212,46 грн. 43117,65 грн. 2000,00 грн. (франшиза)), враховуючи те, що ліміт страхової відповідальності за полісом складає 160000,00 грн.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 30.05.2022 № 108 максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого.

Оскільки умовами полісу ПрАТ «СК «Уніка» передбачена франшиза у розмірі 2000,00 грн., ліміт відповідальності страховка за шкоду, заподіяну майну потерпілого становитиме 78000,00 грн. Заявлений розмір страхового відшкодування 54212,46 грн. перебуває у межах ліміту відповідності страховика ПрАТ «СК «Уніка».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Тому сума франшизи в розмірі 2000,00 грн. підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_1 .

Також суд враховує, що згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

З матеріалів справи видно, що позивачеві страхове відшкодування, однак сума страхового відшкодування з ним не узгоджувалася, наданий ПрАТ «СК «Уніка», складений на замовлення позивача висновок експерта, не взято до уваги.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Суд бере до уваги указаний висновок експерта Крутіня В.І. як належний і допустимий доказ з огляду на те, що статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку експертного дослідження зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду (а.с. 39).

З огляду на те, що висновок експерта одержаний у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем висновок експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.

Під час розгляду справи відповідачем (страховиком) не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним та, що експертом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП.

Експерт ОСОБА_4 є атестованим експертом України, має вишу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення - автотоварознавчих експертиз за спеціальністю: 12.2 «Визначення вартості колісних, транспортних засобів, розміру збитку заподіяного власникові - транспортного засобу», стаж роботи з 2009 року, свідоцтво № 1382 від 30.10.2009р., видане Міністерством юстиції України, на момент надання висновку дійсне (по 16.11.2024) (а.с. 39).

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На обґрунтування заподіяння моральної шкоди, позивач вказав, що зазнав душевних хвилювань через пошкодження майна, розмір моральної шкоди оцінює у 20000 грн.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачеві були спричинені моральні страждання, які полягали у стражданням з приводу пошкодження належного йому майна, втрати на деякий час необхідного засобу для пересування, а також душевні страждання, перенесені під час самої події ДТП. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 300,00 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, їх слід розподілити таким чином.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1073,60 грн. за позовні вимоги майнового характеру (а.с. 1).

Загальний розмір майнових вимог (стягнення страхового відшкодування (матеріальної шкоди)) зі страхової компанії становить 9094,81 грн., а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 9094,81 грн. (тобто на 100%).

Загальний розмір майнових вимог (майнової і моральної шкоди) зі відповідача ОСОБА_1 становив 44211,20 грн., а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 2300,00 грн. (тобто на 5,20%). Від загальної суми позову (53303,01 грн.) це становить 17,05 %.

Отже, з ПрАТ СУ «Уніка» підлягає стягненню 890,55 грн. сплаченого судового збору, а з відповідача ОСОБА_1 183,04 грн. сплаченого судового збору.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Крутіня В.І., який має кваліфікацію судового експерта, наявність квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 4500,00 грн. (а.с. 65), а також приймаючи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ СУ «Уніка» витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмір 4500,00 грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми із см зі страховика відповідача за рішенням суду становить 100,00% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру.

Суд вважає, що заявлені витрат на послуги пошти в розмірі 197,60 грн. не підлягають розподілу.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем надано дві накладні Укрпошти від 06.01.2023 про пересилання кореспонденції відповідачам і два фіскальних чеки вгд 05.01.2023 на суму 98,81 грн і 98,80 грн. (а.с. 99). Проте з них справи не видно, які саме документи були направлені відповідачам, за що сплачені ці послуги зв`язку, тому неможливо встановити, чи стосуються вони процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Тому суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку ст. 141 ЦПК України.

Позивачем не заявлені до розподілу витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_1 .

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Повноваження адвоката Константинова Р.Д. як представника відповідача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством ордером від 12.07.2023 і договором про надання правової (правничої) допомоги від 03.07.2023 (а.с. 108 - 111).

Так, 03.07.2023 між відповідачем ОСОБА_1 і адвокатом Константиновим Р.Д. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 03.07.2023, яким обумовлені повноваження адвоката і оплата послуг адвоката у вигляді гонорару (п.п. 3, 5).

03.07.2023 між відповідачем ОСОБА_1 і адвокатом Константиновим Р.Д. укладено додатковий договір № 1 до договору, згідно із яким клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар), який становить 5500,00 грн. за комплексне ведення справи № 201/5512/23 та представлення інтересів у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, в т.ч. підготовка та складання необхідних по справі процесуальних документів тощо. За участь адвоката у кожному судовому засіданні клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар), який становить 700,00 грн. (а.с. 109).

Сторони підписали акт № 1 про надання правничої допомоги від 19.07.2023 на суму 5500,00 грн. Виконані послуги: ознайомлення із правовим питанням, яке потребує вирішення, а саме, вивчення наданих документів, оцінка перспектив судового вирішення спору, надання консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету договору, аналіз судової практики тощо. Підготовка та складання відзиву на позовну заяву, заперечення тощо Супровід справи у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська (а.с. 110).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (ордером, укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних послуг), тому вони приймаються судом до уваги.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Договором узгоджено, що за надання адвокатом правової допомоги у справі, клієнт оплачує адвокатові гонорар.

Витрати на правничу допомогу у вигляді гонорару в сумі 6200,00 грн (5500,00 витрати на консультації, підготовку відзиву тощо та 700,00 грн. за участь в одному судовому засіданні) підтверджені належними доказами (а.с. 110, 119 121).

Позовні вимоги до ПрАТ СУ «Уніка» судом задоволені повністю і відповідач проти цих вимог не заперечував, заперечував проти вимог до себе.

Загальний розмір майнових вимог (майнової і моральної шкоди) зі відповідача ОСОБА_1 становив 44211,20 грн., а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 2300,00 грн. (тобто на 5,20% - задоволено, а на 94,8 - відмовлено). Отже, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 5877,6 грн. (6200*94,8/100) витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 9094,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди 2000,00 грн. (франшиза) і 300,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 2300,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в загальному розмірі 5390,55 грн. (з них: 890,55 грн. судовий збір та 4500,00 грн. витрати на експертизу).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витати по сплаті судового збору в сумі 183,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витати на правничу допомогу в сумі 5877,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 05 жовтня 2023 року.

Суддя О.С. Наумова