ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3132/23 Справа № 185/7362/22 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І.С Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року

по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник Анжеліка Миколаївна, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2022 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначали, що 26 липня 2014 року кожен позивач відчужив, належну йому 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 на користь відповідача шляхом укладення договору купівлі-продажу. Однак, вони не розуміли наслідки укладеної угоди - саме договору купівлі-продажу, оскільки були впевнені, що укладають спадковий договір.

Просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу частки квартири, укладений 26 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - з однієї сторони та ОСОБА_5 - з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., реєстровий номер 681, щодо 3/4 частин квартири, яка розташована: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24; скасувати запис про право власності №6465287 від 26.07.2014 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об`єкта нерухомого майна 24.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки квартири, укладений 26 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - з однієї сторони та ОСОБА_5 - з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., реєстровий номер 681, щодо 3/4 частки квартири, яка розташована: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Скасовано запис про право власності №6465287 від 26.07.2014 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо 3/4 частки об`єкта нерухомого майна 24, який розташований: АДРЕСА_2 , складений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:14712376 від 26.07.2014 року за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 2014 року укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - з однієї сторони та ОСОБА_5 - з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник Анжелікою Миколаївною, реєстровий номер 681.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 року стягнуто судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 24 січня 2023 року ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, оскаржила рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року в апеляційному порядку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що справа стосується майна, яке є об`єктом права спільного сумісного майна подружжя, оскільки вона, як дружина покупця, надавала письмову згоду на підписання оскаржуваного договору. Судовим рішенням у цій справі порушуються її права та обов`язки щодо користування та розпорядження спільним сумісним майном подружжя без участі іншого з подружжя ОСОБА_1 .

Крім того, судове рішення ухвалено без її участі, її не було повідомлено про розгляд справи.

Лише 11 січня 2023 року ОСОБА_1 дізналась про наявність оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року.

В апеляційній скарзі на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування рішення суду відмовити, залишити без змін рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року.

У відзиві ОСОБА_5 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року залишити без змін.

У відзиві приватного нотаріуса Нижник А.М. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_7 просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року просить рішення скасувати.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року від інших учасників до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що внутрішнє волевиявлення позивачів було направлено на настання реальних правових наслідків, на укладення спадкового договору, проте вони помилково уклали договір купівлі-продажу частки квартири, тобто позивачі при укладанні спірного договору купівлі-продажу квартири помилилися щодо обставин, які мають істотне значення, а тому даний правочин може бути визнаний недійсним.

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із відповідачем з 05.06.1987р по 15.03.1999р, що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про одруження (а.с. 10).

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є синами відповідача ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.14,17).

Апелянт ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у період з 14.10.2005 року по 11.06.2022 року (а.с.94, 95).

26 липня 2014 року відповідач ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі із апелянтом ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу частки квартири, відповідно до якого ОСОБА_5 придбав у спільну власність без виділення часток 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.18-21).

Пункт 5 спірного договору купівлі-продажу частки квартири містить відомості про те, що на укладення та підписання цього договору одержана письмова заява від дружини покупця - ОСОБА_1 .

Позивачі зазначають, що їх внутрішнє волевиявлення було направлено на укладення спадкового договору, проте вони помилково уклали договір купівлі-продажу частки квартири, тобто помилилися щодо обставин, які мають істотне значення.

Однак, посилання позивачів, що фактично вони мали намір укласти cпадковий договір - не відповідають дійсності.

Статтею 1302 Цивільного кодексу України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов?язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1303 Цивільного кодексу України встановлено сторони за спадковим договором, а саме: відчужувач у спадковому договорі - подружжя, один із подружжя або інша особа, набувач у спадковому договорі - фізична або юридична особа.

В договорі ж купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом А.Нижник на прохання продавців - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та Покупця- ОСОБА_5 , чітко написано «Продавці» та «Покупець».

Враховуючи те, що всі сторони за договором мають вищу освіту, не похилого віку, не знаходяться в тяжкому матеріальному становищі, не обмежено дієздатні, вони чітко розуміли правову природу правочину купівлі-продажу.

Відповідно до ст.1304 Цивільного кодексу України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі.

При посвідченні ж договору купівлі-продажу, після підписанням його сторонами право власності на майно підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, що і було зроблено приватним нотаріусом після розрахунку між сторонами за договором купівлі-продажу та його підписання сторонами.

При посвідченні спадкового договору право власності на майно у набувача не виникає і відповідно до ст.1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Крім того, при посвідченні спадкового договору звіт про оцінку майна не вимагається, пенсійний збір не сплачується, право власності на майно не виникає.

Всі зазначені вище факти свідчать про те, що в момент підписання договору сторони мали реальне та безумовне волевиявлення укласти саме договір купівлі-продажу, що підтверджується матеріалами справи, а саме, сторони:

-замовили звіт про оцінку майна від 07.03.2014 року для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов?язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (а.с.187);

??-заздалегідь, до посвідчення договору купівлі-продажу, а саме 23 липня 2014 року сплатили пенсійний збір 1% в сумі 1117,16 грн. від вартості нерухомого майна з призначенням платежу «пенсійний збір з операції купівлі-продажу нерухомого майна», квитанція №k33/147 в ПАТ КБ «Надра» (а.с.188);

??-26 липня 2014 року з?явилися до нотаріуса особисто та добровільно, перебували при здоровому розумінні та ясній пам?яті, розуміли значення своїх дій, були попередно ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства України, що регулюють правочин купівлі-продажу (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину). Особисто кожний із продавців та покупець прочитали саме договір купівлі-продажу, надали своє волевиявлення саме на посвідчення купівлі-продажу. Продавці особисто прочитали та власноручно підписали заяву про те, що просять посвідчити договір купівлі-продажу належних їм часток квартири АДРЕСА_1 та про те, що це їх перший продаж нерухомого майна у звітному періоді, що діють без фізичного чи морального примусу, перебувають при здоровому розумі та ясній пам?яті, їх дієздатність не обмежена (а.с.185);

-після прочитання договору, у присутності нотаріуса, отримали гроші за договором купівлі-продажу , власноруч підписали договір купівлі - продажу та засвідчили факт розрахунку за договором відповідно до пункту 3 договору і фразою "Договір купівлі-продажу мною особисто прочитаний" остаточно підтвердили своє реальне волевиявлення саме на укладення договору купівлі-продажу. Дані обставини підтвердила в суді апеляційної інстанції приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник Анжеліка Миколаївна.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказувала на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року, ухваленим за результатами розгляду справи про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки.

Так, згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У ст.129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін по справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.

За правилами ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19) зроблено висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися її прав, інтересів та обов`язків, тобто суд вирішив спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є заявник.

Враховуючи, що районним судом не вирішувалося питання про залучення до участі у справі, зокрема, ОСОБА_1 , хоча вирішувалося питання про її права і обов`язки, на момент розгляду справи як співвласника спірного майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, на яке суд першої інстанції визнав право власності за позивачами, то дана особа, яка не приймала участі у розгляді справи, має право на звернення з апеляційною скаргою.

Таким чином, суд першої інстанції помилково встановив фактичні обставини справи зробив висновки про доведеність та обґрунтованість позову та задовольнив позов, не встановивши що судове рішення може вплинути на права і обов`язки осіб, які не є стороною у справі та не залучив їх до розгляду позову у першій інстанції.

Вказане процесуальне порушення є суттєвим, оскільки зачіпає основоположні принципи цивільного судочинства, серед яких змагальність, диспозитивність, рівноправність сторін тощо.

Принцип змагальності, що охоплює собою, крім можливості подавати власні докази, також передбачає право особи на ефективну участь, а саме знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість подавати свої заперечення та зауваження щодо них.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа №523/9076/16-ц) та в постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року (справа №761/30025/16-ц).

Апелянт фактично була позбавлена ефективної можливості захистити свої права. Отже, наявне порушення права на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підписана 04.11.1950 року та ратифікована Україною 17.07.1997 року.

Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, враховуючи викладене та обставини на які посилається особа, яка не приймала участі у справі ОСОБА_1 в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення справи, а тому погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року про задоволення позову слід скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 178,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 178,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 178,93 грн.

Керуючись ст. ст.367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник Анжеліка Миколаївна, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 178,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 178,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 178,93 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова