Справа № 525/620/23
Провадження №2-о/525/22/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судового засідання Фесенко Ю.А.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Шарової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства,

у с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа Відділ ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона у серпні 2019 року познайомилася з ОСОБА_2 , з вересня 2019 року вони почали проживати разом однією сім`єю в м. Торецьк Донецької області в будинку її батьків, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, відносилися один до одного, як подружжя. Періодично проживали у матері ОСОБА_2 в с. Широке Великобагачанського району Полтавської області, де останній працював трактористом. ІНФОРМАЦІЯ_1 заявник народила спільну із ОСОБА_2 дитину - ОСОБА_3 . Запис про батька у свідоцтві про народження дитини внесений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Після 24.02.2022, коли почалася військова агресія російської федерації проти України вони з дітьми переїхали до селища Велика Багачка Полтавської області. У грудні 2022 року ОСОБА_2 пішов захищати Батьківщину, вступив до лав ЗСУ, проходив службу у В/Ч НОМЕР_1 .

Вони з ОСОБА_2 хотіли зареєструвати шлюб та подати заяву про визнання ОСОБА_2 батьківства відносно ОСОБА_3 , але не встигли, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув на полі бою під час стримування ворога на Сході України поблизу с. Невське Луганської області від поранень несумісних з життям внаслідок артилерійського обстрілу. 16.05.2023 Відділом ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис про смерть останнього.

З метою отримання соціальних виплат на дитину по втраті годувальника заявнику необхідно встановити факт батьківства ОСОБА_2 у судовому порядку.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала подану заяву повністю, просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 по відношенню до дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. У судовому засіданні повідомила, що бажає встановити факт батьківства з метою отримання на дитину соціальних виплат по втраті годувальника - військовослужбовця, який загинув виконуючи обов`язок по захисту Батьківщини, у тому числі одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 .

Представник позивача адвокат Шарова В.В. заяву підтримала повністю, з підстав зазначених у заяві, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначає, що заперечень щодо поданої заяви немає.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено коло членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб.

Статтею 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено коло членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому пункту 1 статті 10 цього Закону, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740.

Рішення про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Відповідно до статей 16, 17, 18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі загибелі (смерті) військовослужбовця члени його сім`ї мають право на одноразову грошову допомогу.

Законом визначений перелік осіб, які мають право на таку допомогу, підстави для її призначення та розміри залежно від обставин.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною шостою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Міністерство оборони України та інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями як спеціально уповноважені суб`єкти, уповноважені на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку, у тому числі, має на меті отримати ОСОБА_1 , у разі встановлення факту батьківства померлого громадянина України ОСОБА_2 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації.

Рішення про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення. Соціальні виплати у зв`язку з загибеллю військовослужбовця виплачуються уповноваженими органами від імені держави.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за її малолітньою дитиною певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні по суті висновки викладені у постановах Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 255, 259 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Я.В. Прасол