Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6055/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 10.02.1973 року, свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (зміна прізвища) серії НОМЕР_2 від 09.10.1993 року.

За час свого життя спадкодавець, заповіт не залишила.

Позивач як дочка є спадкоємцем за законом першої черги, інші спадкоємці відсутні.

Місцем відкриття спадщини є с.Дротинці Берегівського району. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 21.06.2022 року №181.

Спадкодавцю за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка з складу земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дротинської сільської ради площею 1,23 га.

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори (спадкова справа №69374128, дата заведення 14.06.2022 року). Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовила. Вказана обставина підтверджується повідомленням Виноградівської державної нотаріальної контори від 03.08.2023 року №235/01-16. Така ситуація обумовлена тим, що по смерті матері віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інші документовані Матеріали, які посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося.

Первісно земельна ділянка площею 1,23 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дротинської сільської ради належала покійному брату спадкодавця (дядьку позивача), ОСОБА_3 . За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №008144 від 01.02.2000 року, який підтверджує належність речових прав на згадану земельну ділянку її власнику.

Брат спадкодавця, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати позивача спадщину за своїм братом прийняла в порядку ч.З ст.1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини підтверджуються довідками виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 21.06.2022 року №182, від 12.12.2022 року №378. Однак свідоцтво про право на спадщину вона не отримала та відповідно не здійснила державну реєстрацію набутого речового права.

У той же час ч.3 ст.1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (таку правову позицію відображено в постанові ВС від 14.08.2019 р. у справі №523/3522/16-ц).

За такої ситуації позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Така ситуація обумовлена тим, що по смерті спадкодавця віднайти документовані матеріали, які посвідчують належність йому майнових прав, не вдалося.

У зв`язку з цим просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на земельну ділянку.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Бора Ю.Ю. подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 18, 41).

Представник відповідача Виноградівської мвської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.35, 36).

Представник третьої особи: Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяв чи клопотань не надходило.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 09.03.2022 року (а.с.7).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 10.02.1973 року та свідоцтвом про укладення шлюбу позивача серії НОМЕР_2 від 09.10.1993 року, згідно якого змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 (а.с.5, 6).

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори спадкова справа №69374128, дата заведення 14.06.2022 року (а.с.9).

Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовила. Вказана обставина підтверджується повідомленням Виноградівської державної нотаріальної контори від 03.08.2023 року №235/01-16 (а.с.10).

Така ситуація обумовлена тим, що по смерті матері віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інші документовані Матеріали, які посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося.

Земельна ділянка площею 1,23 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дротинської сільської ради належала покійному брату спадкодавця (дядьку позивача) ОСОБА_3 , що підтверджується копіє державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №008144 від 01.02.2000 року (а.с.11-11 зв.).

Брат спадкодавця, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12, 13, 14).

Мати позивача спадщину за своїм братом прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини підтверджуються довідками виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 21.06.2022 року №182, від 12.12.2022 року №378 (а.с.16). Свідоцтво про право на спадщину вона не отримала та відповідно не здійснила державну реєстрацію набутого речового права.

Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Саме з вказаних підстав позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації такого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду НЕВІЛЬНИХ і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до пункту а) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Приймаючи до уваги, що позивачка є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла, інші особи претензій до спадкового майна не ставлять, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_4 , право власності а на земельну ділянку площею 1,23 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дротинської сільської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийВ. В. Леньо