ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/855/23 Справа № 173/2398/21 Категорія 49 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 20 жовтня 1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Зазначає, що на протязі останнього часу відносини між нею та чоловіком стали погіршуватися, почали віддалятися один від одного та перестали розумітися. У листопаді 2021 року вимушена була піти з дому, так як чоловік постійно зловживає алкогольними напоями. На даний час вона мешкає у своїх батьків. Вказує, що сімейні відносини між ними фактично припинилися з лютого 2020 року, спільне господарство не ведуть. Переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Питання щодо поділу сумісно нажитого майна на даний час не стоїть, так як має намір вирішити в позасудовому порядку. Діти повнолітні, але розірвати шлюб через органи РАЦСу не має можливості, оскільки для цього необхідна особиста присутність ОСОБА_2 .

Враховуючи зазначене просила суд розірвати шлюб з ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Шлюб, зареєстрований 20 жовтня 1993 року, Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 39, між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено прізвище, обране при реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання позивач не бажає відновлювати, а причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими. Суд вважав, що подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Суд зазначив, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення позивача до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав - добровільність.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що ухвалене внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи. Просить суд врахувати, що ОСОБА_2 бажає прикласти всіх зусиль для збереження сім`ї та шлюбу, адже в шлюбі з позивачем прожили 18 років, мають спільну дитину, та онуку, та допущені помилки в сімейному житті, що призвели позивача до звернення до суду можливо усунути та зберегти сім`ю в шлюбі. Також просить врахувати суд, що натягнуті сімейні відносини відповідач вважав як тимчасові незгоди в сімейних відносинах, які згодом налагодяться.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 1993 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Встановлено, що на час подання позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини і спільне проживання, відповідач будь-яких доказів на спростування цього факту не надав.

Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність між сторонами, взаємопорозуміння, взаємоповаги, взаємодопомоги. Втрата почуття любові один до одного.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Врахувавши наведені норми права, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, яка наполягала на розірванні шлюбу та під час розгляду справи судом не встановлено бажання подружжя примиритися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України).

Оскільки, судом встановлено, що збереження нормальних сімейних відносин виявилося неможливим, суд дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу, що відповідає положенням ст.ст. 24, 55, 56 СК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 бажає прикласти всіх зусиль для збереження сім`ї та шлюбу та допущені помилки в сімейному житті, що призвели позивача до звернення до суду можливо усунути та зберегти сім`ю в шлюбі, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що під час апеляційного перегляду справи, такі обставини не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно врахував всі обставини справи та дійшов вірного висновку про неможливість збереження сім`ї.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова