Провадження № 2/752/1881/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування моральної шкоди, -

присутні:

позивач: не з`явився

представник позивача: Олексій Ю.І. - адвокат (ордер серії ВС №1061047 від 03.12.2021р.)

представник відповідача: Гуйван І.В. - адвокат (дов. №020038/23 від 19.09.2023р.)

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 , за результатом розгляду якого позивач просить суд стягнути з АТ «Альфа Банк» (замінений на АТ «Сенс Банк») на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 350 000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позов зазначає, що через неправомірні дії відповідача зазнала моральних страждань, які проявились у зміні звичного способу життя, втраті бездоганної ділової репутації, відсутності можливості безперешкодно користуватись своїми активами, позбавлення повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність. Також емоційно-моральний стан позивача пригнічувався через обмеження її в користуванні грошовими коштами на рахунках в період, коли мати позивача тяжко хворіла і потребувала фінансової допомоги на лікування. Поряд із зазначеним, позивач протягом усього часу відчувала безпідставний тиск з боку АТ «Альфа Банк», оскільки при будь-якій комунікації представники банку вимагали сплатити борг, який у силу обставин, наведених у позові, був у законний спосіб погашений. На думку позивача, протиправні діяння відповідача полягають у тому, що заздалегідь знаючи про відсутність заборгованості в позивача, АТ «Альфа Банк» здійснив діяння для отримання неправомірного виконавчого напису нотаріуса та звернувся з ним до виконавця з метою відкриття виконавчого провадження. Відповідно вчинення вказаних дій стало причиною відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 , стягнення з неї грошових коштів та накладення арешту на її майно та банківські рахунки.

Ухвалою судді від 11.01.2022 р. за поданою позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач про відкриття у справі повідомлений належним чином. Представник банку був присутній на засіданнях з розгляду даної справи, однак письмовий відзив на позов у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк не надав.

Ухвалою суду від 22.02.2023 року проведено заміну найменування відповідача у справі №752/30865/21 з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

07.06.2023 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу.

У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити із обставин, викладених в останній.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував із підстави того, що відповідачем не доведено завдання моральної шкоди та її розмір.

Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.10.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №602/25-040.

У подальшому, ухвалою від 15.05.2015 Сихівським районним судом м.Львова затверджено мирову угоду у справі за Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (відповідно до оприлюдненого тексту судового рішення у ЄДРСР за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/44204980).

Надалі, 26.07.2016 р. постановлено ухвалу Сихівським районним судом м. Львова, за результатом розгляду заяви в.о. начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди, якою визнано мирову угоду, укладену у процесі виконання між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», , з місцезнаходженням в будинку № 29 по вулиці Ковпака у місті Київ , та ОСОБА_1 , що проживає у АДРЕСА_2 (відповідно до оприлюдненого тексту судового рішення у ЄДРСР за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/59373282).

Отже, мирову угоду укладено, зокрема але не виключно, на умовах:

1.1. Сторони цієї угоди домовились, що боржник з моменту укладання цієї мирової угоди зобов`язується погасити заборгованість перед стягувачем/позивачем за договором кредиту в розмірі 39 000,00 євро, які є частиною заборгованості за тілом кредиту;

2.1. Заборгованість за договором кредиту в розмірі 39 000,00 євро боржник вносить у касу стягувача (зараховує на поточний рахунок).

3.1.Враховуючи взяті на себе боржником зобов`язання, які викладені в Розділі 2 цієї угоди, залишкова заборгованість боржника перед стягувачем за Договором кредиту (а саме, залишкова заборгованість за тілом кредиту у сумі 66 440,89 євро, процентами (відсотками) в сумі 24 451,78 євро підлягають анулюванню (прощенню, списанню). При цьому жодні штрафні санкції (в тому числі 147 276,43 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 69 172,10 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків) за Договором кредиту не застосовуються.

4. Закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Сихівського районного суду міста Львова по справі № 464/12357/14-ц від 15.05.2015.

Як наслідок, виконання умов затвердженої судом мирової угоди у процесі виконання рішення позивачем у період з 01.04.2016 р. по 31.12.2016 р. були внесені готівкові кошти в загальній сумі 39 000 євро. Заборгованість за «Мировою угодою на стадії виконання рішення (ухвали) суду» від 20.05.2016 р. погашена повністю згідно вимог угоди до 31.01.2016 р.

Зазначене вище вбачається з відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 21.03.2017р.

31.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 4915) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 602/25-040 від 30 жовтня 2007 року в сумі 90 892,67 євро за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року.

З примусового виконання даного виконавчого документа - виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Баіровою Н.М. постановою від 24.11.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3, в рамках виконання якого також винесено постанову про арешт майна боржника від 24.11.2020р та постанову про розшук майна ВП НОМЕР_2 від 25.11.2020р.

21.07.2021 року Сихівським районним судом м.Львова вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем і зареєстрований у реєстрі за № 4915, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 602/25-040 від 30 жовтня 2007 року в сумі 90 892,67 євро.

Отже, суд погоджується із посиланням позивача, що остання зазнала неправомірного обмеження її права власності, оскільки, як встановлено з відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 21.03.2017р., станом на день надання відповіді позивач вже не мала заборгованості за кредитним договором № 602/25-040, як наслідок, у подальшому не мала нести будь-яких зобов`язань, тим більше виконувати їх у примусовому порядку в рамках виконавчого провадження та зазнати заходів примусового виконання рішень, таких як арешт та розшук майна боржника, що порушило її майнові права та призвело до певних душевних хвилювань.

При цьому, суд не знаходить підстав встановити, що постраждала ділова репутація позивача, у зв`язку із ситуацією, що склалась, та вплинула на позиціонування позивача як ненадійного контрагента (позивач займається підприємницькою діяльністю), оскільки з даного приводу не надано доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України, а наведена частина позовної заяви обґрунтовується позивачем виключно письмовими поясненнями.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази про важке захворювання матері позивача, однак встановити причино-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та їх наслідком, що вплинув на можливість позивача надавати фінансову допомогу в її лікуванні на підставі наявних доказів у справі неможливо, оскільки їх обсяг суд вважає недостатнім.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 визначено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У абз. 2 п. 5 цієї постанови судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У разі заявлення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім того, відшкодування шкоди, зокрема й моральної, що зумовлює порушення прав людини, є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 350 000 грн., позивач не надала суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення їй моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінила свої моральні страждання.

Однак, як зазначалося вище, позивач дійсно зазнала моральних страждань, через протиправну поведінку відповідача, але не належним чином не обґрунтувала визначений нею розмір моральної шкоди у сумі 350 000 грн.

А тому, з урахуванням ступеню моральних страждань позивача та характеру вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і стягує з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь позивача 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Європейським судом з прав людини у своїх рішення, а саме: що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Позивач при зверненні до суду із позовом сплатила судовий збір у сумі 5 250 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 210 гривень на користь позивача у зв`язку із частковим задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 20 000,00 (двадцять тисяч грн. 00 коп.) грн. моральної шкоди.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 210,00 (двісті десять грн. 00 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ).

Повний текст судового рішення складено та підписано 10.10.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська