ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/730/23 Справа № 417/6333/18 Суддя у 1-й інстанції - Дідоренко А.Е. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 на рішення Марківського районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Марківського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит (т. 1 а.с. 2-4) в огрунтування якого посилалось на те, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року.

Відповідно до п. 2.1-2.2, 3.2 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 200 000,00 грн, а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надався одноразово в готівковій формі строком на 180 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.08.2028 року на придбання об`єкта нерухомості.

Згідно п. 3.3 кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 1 117,32 грн не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати процентів здійснити не пізніше дати(терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором.

Згідно п. 2.5.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату ( проценти) в розмірі 16% річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою.

Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом.

Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобовязання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом.

Згідно умов пунктів 4.3.1, 4.3.4 кредитного договору позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з договору.

Пунктами 4.2.1, 4.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов"язань по цьому договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та процентами чи комісійними винагородами більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку.

Банк свої обовязки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином.

У звязку з порушенням позичальником кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, на адресу реєстрації ОСОБА_1 за вихідним №110.20-13/421/6594/2018-12/вих від 23.01.2018 року направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором, якою повідомлено про наявність заборгованості за кредитом, необхідність погашення суми заборгованості та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку передбаченому чинним законодавством України, у разі несплати всієї суми у визначений банком строк.

На сьогоднішній день вимоги позивача не задоволено, заборгованість не погашена.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 01.08.2013 з ОСОБА_2 .

Згідно п.п. 2.1, 2.2, 8.2 договору поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов"язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов"язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник.

У відповідності до п. 4.3.4 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов"язання боржника перед кредитором відповідно до умов цих договорів та законодавства.

У зв"язку з тим, що позичальник не виконав зобов"язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за його користування, банком на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу №110.20-13/422/6592/2018-12/вих від 23.01.2018 року про усунення порушень за кредитним договором та повідомлено про наявну заборгованість за кредитом, необхідність виконання порушеного зобов"язання у 5-денний строк та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у разі несплати всієї суми у визначений банком строк.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року, яка станом на 19.06.2018 року складає 366 138,48 грн, яка складається з такого:

- борг за кредитом в розмірі 184 859,09 грн;

- відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 18.06.2018 року в розмірі 119 784,45 грн;

- інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по червень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 13 603,55 грн;

- інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по червень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 38 446,96 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 18.06.2018 року в розмірі 2 634,18 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 року по 18.06.2018 року в розмірі 6 810,25 грн.

Заочним рішенням Марківського районного суду Луганської області від 28 листопада 2018 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року, задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року в сумі 366 138 (триста шістдесят шість тисяч сто тридцять вісім) гривень 48 коп., яка складається з такого:

- борг за кредитом в розмірі 184 859,09 грн;

- відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 18.06.2018 року в розмірі 119 784,45 грн;

- інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по червень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 13 603,55 грн;

- інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по червень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 38 446,96 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 18.06.2018 року в розмірі 2 634,18 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 року по 18.06.2018 року в розмірі 6 810,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 2 746 (дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 2 746 (дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 04 коп (т. 1 а.с. 102-110).

У червні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гурез І.О. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Марківського районного суду Луганської області від 28 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 120-124).

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 18 вересня 2020 року заочне рішення Марківського районного суду Луганської області від 28 листопада 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду (т. 1 а.с. 196-197).

У жовтні 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог (т. 1 а.с. 234-235), в якій просило суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року, яка станом на 30.09.2020 року у сумі 421 052,13 грн, яка складається з такого:

- борг за кредитом в розмірі 184 859,09 грн;

- відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 01.02.2019 року в розмірі 135 424,06 грн;

- інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по вересень 2020 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 21 302,93 грн;

- інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по вересень 2020 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 56 527,26 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 03.08.2020 року в розмірі 7 021,05 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 року по 30.09.2020 року в розмірі 15 917,74 грн.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року в сумі 366 138 (триста шістдесят шість тисяч сто тридцять вісім) гривень 48 коп., яка складається:

- борг за кредитом в розмірі 184 859,09 грн;

- відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 18.06.2018 року в розмірі 119 784,45 грн;

- інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по червень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 13 603,55 грн;

- інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по червень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 38 446,96 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 18.06.2018 року в розмірі 2 634,18 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 року по 18.06.2018 року в розмірі 6 810,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 2 746 (дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 2 746 (дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 04 коп.

В іншій частині позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», відмовлено (т. 2 а.с. 76-82).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Гурез І.О. звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також на те, що суд першої інстанції не перевірив наявність вини в діях відповідача у зв`язку з чим просила суд скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т. 2 а.с. 94-100).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмовлених вимог, у зв`язку з чим просило суд скасувати рішення в частині відмовлених вимог та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вказані вимоги в повному обсязі (т. 2 а.с. 140-142).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на Марківського районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року (т. 2 а.с. 153-155).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на Марківського районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року (т. 2 а.с. 175-177).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 24 березня 2021 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 2 а.с. 183-185).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 06 липня 2021 року зупинено провадження у даній цивільній справі (т. 2 а.с. 254-258).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року поновлено провадження у даній цивільній справі (т. 3 а.с. 8-9).

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Луганського апеляційного суду на Дніпровський апеляційний суд.

22 вересня 2022 року цивільна справа №417/6333/18 надійшла до Дніпровського апеляційного суду (т. 3 а.с. 16).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Городничої В.С., суддів учасників колегії Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю. (т. 3 а.с. 17).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року прийнято до свого провадження апеляційні скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на Марківського районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року (т. 3 а.с. 18).

В матеріалах справи наявні конверти, які направлялись на адресу відповідача ОСОБА_2 , який проживав та зареєстрований у м.Сєвєродонецьк Луганської області та які повертались до суду з відміткою працівників поштового зв`язку адресат помер (т. 2 а.с. 92-93, 158, 180, 190-191, 204-205, 214А-214Б, 247-248, т. 3 а.с. 4-5).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 03 червня 2021 року витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 08.07.1999, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 219-223).

Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №1693/21.14-34 від 08.06.2021 року, відомості щодо актового запису про смерть гр. ОСОБА_2 , згідно даних Державного реєстру цивільного стану громадян, відсутні (т. 2 а.с. 232).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року витребувано у Сєвєродонецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 93400, м.Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 32-а; фактичне місцезнаходження: 49006, м.Дніпро, вул.Степана Бандери, 43 а; електронна пошта: ): належним чином засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 08 липня 1999 року, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 35-37).

Згідно відповіді Сєвєродонецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 1 від 09.03.2023 року, актовий запис про смерть ОСОБА_2 під час перевірки в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, не виявлено (т. 3 а.с. 40, 66).

Також, представником АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» - адвокат Снайко Г.О. було направлено заяву до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо підтвердження чи спростування факту смерті гр. ОСОБА_2 (т. 3 а.с. 88).

Згідно відповідей Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №34132/30645-23-23/15.5 від 21.07.2023 року (т. 3 а.с. 90), Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №4065/9-2292 від 14.07.2023 року (т. 3 а.с. 91), Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №28780/06.9-43 від 17.07.2023 року (т. 3 а.с. 92), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №37377/8.1-23/вх.35219/8.1-23 від 19.07.2023 року (т. 3 а.с. 93), відсутні відомості щодо актового запису про смерть гр. ОСОБА_2 .

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази, які спростовують зазначені працівниками поштового зв`язку відомості на конверті щодо смерті відповідача ОСОБА_2 .

Сторони по справі не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Судом встановлено, що 01.08.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №825 (т. 1 а.с. 7-10).

Відповідно до п. 2.1-2.2, 3.2 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 200 000,00 грн, а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит видано одноразово в готівковій формі строком на 180 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.08.2028 року на придбання об`єкта нерухомості.

Згідно п. 3.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 1 117,32 грн не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати процентів здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором.

Згідно п. 2.5.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 16% річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою.

Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом.

Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом.

Згідно умов пунктів 4.3.1, 4.3.4 кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору.

Пунктами 4.2.1, 4.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та процентами чи комісійними винагородами більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку.

Банк свої обов`язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується меморіальним ордером №825 від 01.08.2013 (т. 1 а.с. 13).

У зв`язку з порушенням позичальником кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, на адресу реєстрації ОСОБА_1 за вихідним №110.20-13/421/6594/2018-12/вих від 23.01.2018 року направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором, якою повідомлено про наявність заборгованості за кредитом, необхідність погашення суми заборгованості та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку передбаченому чинним законодавством України, у разі несплати всієї суми у визначений банком строк (т. 1 а.с. 37-38).

На сьогоднішній день, вимоги позивача не задоволено, заборгованість не погашена.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 01.08.2013 з ОСОБА_2 (т. 1 а.с.25-29).

Згідно п. п. 2.1, 2.2, 8.2 договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник.

У відповідності до п. 4.3.4 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов`язання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором відповідно до умов цих договорів та законодавства.

У зв`язку з тим, що позичальник не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за його користування, банком на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу №110.20-13/422/6592/2018-12/вих від 23.01.2018 року про усунення порушень за кредитним договором та повідомлено про наявну заборгованість за кредитом, необхідність виконання порушеного зобовязання у 5-денний строк та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у разі не сплати всієї суми у визначений банком строк (т. 1 а.с. 39-40).

Заочним рішенням Марківського районного суду Луганської області від 28.11.2018 року позовні вимоги ПАТ"Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року в загальному розмірі 366 138,48 грн, судовий збір у сумі 2 746,04 грн з кожного (т. 1 а.с. 102-110).

Згідно п. 11 Договору про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю 30 років.

Враховуючи заяву позивача про збільшення позовних вимог станом на 30.09.2020 заборгованість за договором про іпотечний кредит складає 421 052,13 грн, у тому числі заборгованість за кредитом 184 859,09 грн, проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 01.02.2019 135 424,06 грн, інфляційні витрати за прострочення боргу за кредитом з серпня 2014 по вересень 2020 в розмірі 21 302,93 грн; інфляційні витрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2014 по вересень 2020 в розмірі 56 527,26 грн; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.11.2014 по 03.08.2020 в розмірі 7 021,05 грн, три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 30.09.2020 в розмірі 15 917,74 грн ( т. 1 а.с. 234-235).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2021 року у справі № 754/5108/17 (провадження № 61-15938св20), з посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 643/11542/15-ц (провадження № 61-26св18) зроблено висновок, що: «згідно з пунктом 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктом 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 грудня 1998 року № 556, пунктами 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації, зокрема і первинної, складеної в момент вчинення господарської операції, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунки заборгованості, виконані в автоматизованому режимі, та виписки з особового рахунку клієнта) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України».

Факт виконання Банком своїх зобов`язань щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 200 000,00 грн, підтверджується меморіальним ордером №825 від 01.08.2013 (т. 1 а.с. 13, 240), розрахунками заборгованості (т. 1 а.с. 5-6, 236-239) та виписками по рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 14-24, 241-255), також вказаними виписками підтверджується факт здійснення ОСОБА_1 часткового погашення заборгованості за кредитним договором, а факт здійснення ОСОБА_1 останнього погашення заборгованості 25.06.2014 року, підтверджується виписками по рахунку (т. 1 а.с. 14-24, 241-255) та квитанцією №13311 від 25.06.2014 року (т. 1 а.с. 138).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаціного цивільного суду від 12 липня 2021 року у справі № 404/6241/19 (провадження № 61-7165св21) зазначено, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року у справі № 2-6460/11 (провадження № 61-14479св20) вказано, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені».

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гурез І.О. посилалася на пропуск кредитором строку позовної давності і заявила вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності (т. 2 а.с. 58-61).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору 30 (тридцять) років (пункт 11.1.2.), так і строки виконання зобов`язань з погашенням щомісячних платежів, останній з яких і підлягав виконанню у строк не пізніше 01 серпня 2028 року (пункт 2.3).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати визначено щомісячними черговими платежами.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 цього Кодексу).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

За умовами договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язалась погашати кредит, сплачувати нараховані проценти Банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до останнього числа звітного місяця. Останню оплату за тілом кредиту було здійснено 25.06.2014 року, що підтверджується квитанцією №13311 (т. 1 а.с. 138).

Отже, позивач дізнався про своє порушене право 01.08.2014 року, оскільки наступний після здійсненого відповідачем платежу повинен був здійснений до 31.07.2014 року включно, однак, здійснений не був.

Таким чином, позивач звернувся з позовом до відповідачів шляхом його направлення до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 23.08.2018, в межах строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернувшись з позовом до суду позивач перервав строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду до всіх відповідачів та щодо всіх складових заборгованості за іпотечним договором.

Отже, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання з 01 серпня 2028 року на 23.08.2018. Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 23.08.2018 позивач не мав можливості здійснювати нарахування процентів, а тому нарахування відсотків позивачем після цієї дати є безпідставним і стягненню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що зміни строку виконання основного зобов`язання не відбулось, а тому вважає нарахування відсотків правомірним, є безпідставними враховуючи вищевикладене.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача відсотків за період з 01.08.2014 року по 23.08.2018 року, разом з тим, судом першої інстанції невірно було визначено розмір відсотків станом на 23.08.2018 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, норми матеріального права, а також правові висновки Верховного суду, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів відсотків за період з 01.08.2014 року по 23.08.2018 року у розмірі 125 132,71 грн.

За наведених вище обставин справи та норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку та солідарного стягнення з відповідачів на його користь заборгованості за тілом кредиту у сумі 184 859,09 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також умови кредитного договору, колегія суддів вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що строк кредитування не закінчився, оскільки договором визначено строк його дії до 2028 року, а тому вимога про стягнення тіла кредиту задоволенню не підлягає.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 18 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за договором, яким їй надано кредит строком до 01 серпня 2028 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальниці та ОСОБА_2 , який поручився за виконання відповідачкою цього договору на підставі укладеного із банком договору поруки. Судовим рішенням від 28 листопада 2018 року про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальниці перед банком та його порушення.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2018 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 30 вересня 2020 року.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), оскільки заборгованість по кредиту не погашена, зобов`язання відповідачів перед банком за Кредитним договором не припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином, Верховний Суд не погодився з тим, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів інфляційних витрат за прострочення сплати кредиту за період з листопада 2014 року по червень 2018 року та відсотків за період з серпня 2014 року по червень 2018 року та 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з з 03.11.2014 року по 18.06.2018 року та відсотків за період з з 01.08.2014 року по 18.06.2018 року, оскільки суд дійшов до помилкових висновків про наявність підстав стягнення вказаних сум за вказані періоди.

Трирічний термін, який обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову 23.08.2018 року засобами поштового зв`язку, починає свій відлік з 23.08.2015 року, а не з серпня та листопада 2014 року, як визначено судом першої інстанції та закінчується в межах позовних вимог 30.09.2020 року.

Колегія суддів частково погоджується з розрахунком заборгованості позивача в частині інфляційних витрат за прострочення сплати кредиту та вважає за необхідне навести свій розрахунок щодо платежів з жовтня 2014 року по липень 2015 року:

501,57 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 270,25 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат витрат від інфляції складає 602,03 грн.

2 234,64 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 204,05 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 602,03 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 602,03 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 602,03 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 602,03 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 602,03 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 602,03 грн.

Таким чином, розмір інфляційних витрат за прострочення сплати кредиту щодо платежів з жовтня 2014 року по липень 2015 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року згідно наведеного вище розрахунку складає 5 688,51 грн.

Загальний розмір інфляційних витрат за прострочення сплати кредиту щодо платежів з жовтня 2014 року по липень 2020 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року з врахуванням наведеного вище розрахунку та розрахунку позивача складає 18 482,92 грн.

Колегія суддів частково погоджується з розрахунком заборгованості позивача в частині інфляційних витрат за прострочення сплати відсотків за користування кредитом та вважає за необхідне навести свій розрахунок щодо платежів з 01.06.2014 року по 30.06.2015 року, а також щодо платежу з 01.08.2018 року по 23.08.2018 року:

2 447,03 (сума нарахованих та несплачених процентів червень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 197,24 грн.

308,13 (сума нарахованих та несплачених процентів липень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 150,76 грн.

2 203,92 (сума нарахованих та несплачених процентів липень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 187,50 грн.

2 512,06 (сума нарахованих та несплачених процентів серпень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 353,53 грн.

2 431,03 (сума нарахованих та несплачених процентів вересень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 309,86 грн.

2 512,05 (сума нарахованих та несплачених процентів жовтень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 353,53 грн.

4 943,09 (сума нарахованих та несплачених процентів грудень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 2 663,40 грн.

2 512,06 (сума нарахованих та несплачених процентів січень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 353,53 грн.

4 781,02 (сума нарахованих та несплачених процентів березень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 2 576,08 грн.

2 431,02 (сума нарахованих та несплачених процентів квітень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 309,86 грн.

2 512,06 (сума нарахованих та несплачених процентів травень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 353,53 грн.

2 431,02 (сума нарахованих та несплачених процентів червень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 1 309,86 грн.

1 863,78 (сума нарахованих та несплачених процентів з 01.08.2018 року по 23.08.2018 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума витрат від інфляції складає 186,47 грн.

Таким чином, розмір інфляційних витрат за прострочення сплати відсотків за користування кредитом щодо платежів з 01.06.2014 року по 30.06.2015 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року згідно наведеного вище розрахунку складає 17 118,68 грн.

Інфляційні витрати згідно розрахунку позивача за період платежів з 24.08.2018 року по 28.12.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки судом було встановлено право позивача нараховувати відсотки лише до 23.08.2018 року.

Загальний розмір інфляційних витрат за прострочення сплати кредиту щодо платежів з 01.06.2014 року по 30.06.2015 року, а також щодо платежу з 01.08.2018 року по 23.08.2018 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року з врахуванням наведеного вище розрахунку та розрахунку позивача складає 44 253,20 грн.

Колегія суддів частково погоджується з розрахунком заборгованості позивача в частині 3% річних за прострочення сплати кредиту та вважає за необхідне навести свій розрахунок щодо платежів з жовтня 2014 року по липень 2015 року:

501,57 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; розмір 3% річних складає 76,85 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; розмір 3% річних складає 171,20 грн.

2 234,64 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; 3% річних складає 342,41 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; 3% річних складає 171,20 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; 3% річних складає 171,20 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; 3% річних складає 171,20 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; 3% річних складає 171,20 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; 3% річних складає 171,20 грн.

1 117,32 (сума простроченого кредиту); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; 3% річних складає 171,20 грн.

Таким чином, розмір 3% річних за прострочення сплати кредиту щодо платежів з жовтня 2014 року по липень 2015 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року згідно наведеного вище розрахунку складає 1 617,66 грн.

Загальний розмір 3% річних за прострочення сплати кредиту щодо платежів з жовтня 2014 року по серпень 2020 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року з врахуванням наведеного вище розрахунку та розрахунку позивача складає 6 892,46 грн.

Колегія суддів частково погоджується з розрахунком заборгованості позивача в частині 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом та вважає за необхідне навести свій розрахунок щодо платежів з 01.06.2014 року по 30.06.2015 року, а також щодо платежу з 01.08.2018 року по 23.08.2018 року:

2 447,03 (сума нарахованих та несплачених процентів червень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 262,87 грн.

308,13 (сума нарахованих та несплачених процентів липень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 33,10 грн.

2 203,92 (сума нарахованих та несплачених процентів липень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 337,70 грн.

2 512,06 (сума нарахованих та несплачених процентів серпень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 384,91 грн.

2 431,03 (сума нарахованих та несплачених процентів вересень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 372,50 грн.

2 512,05 (сума нарахованих та несплачених процентів жовтень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 384,91 грн.

4 943,09 (сума нарахованих та несплачених процентів грудень 2014 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 757,41 грн.

2 512,06 (сума нарахованих та несплачених процентів січень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 384,91 грн.

4 781,02 (сума нарахованих та несплачених процентів березень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 732,58 грн.

2 431,02 (сума нарахованих та несплачених процентів квітень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 372,50 грн.

2 512,06 (сума нарахованих та несплачених процентів травень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 384,91 грн.

2 431,02 (сума нарахованих та несплачених процентів червень 2015 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 372,50 грн.

1 863,78 (сума нарахованих та несплачених процентів з 01.08.2018 року по 23.08.2018 року); період за який обчислюється інфляційні витрати 23.08.2015 року - 30.09.2020 року; сума 3% річних складає 111,71 грн.

Таким чином, розмір 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом щодо платежів з 01.06.2014 року по 30.06.2015 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року згідно наведеного вище розрахунку складає 4 892,51 грн.

Інфляційні витрати згідно розрахунку позивача за період платежів з 24.08.2018 року по 28.12.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки судом було встановлено право позивача нараховувати відсотки лише до 23.08.2018 року.

Загальний розмір інфляційних витрат за прострочення сплати кредиту щодо платежів з 01.06.2014 року по 30.06.2015 року, а також щодо платежу з 01.08.2018 року по 23.08.2018 року, за період з 23.08.2015 року по 30.09.2020 року з врахуванням наведеного вище розрахунку та розрахунку позивача складає 14 700,73 грн.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гурез І.О. про те, що заборгованість виникла не з вини позичальника, оскільки кредитор змінив банківський рахунок, колегія суддів не бере до уваги оскільки такі доводи не підтверджені будь-якими доказами, а саме рішення правління кредитора про зміну адрес місцезнаходження філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» не свідчить про зміну і банківських рахунків.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гурез І.О. про те, що заборгованість виникла не з вини позичальника, оскільки на виконання вимог Постанови НБУ №162 від 28.12.2018 року Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні у зв`язку з чим також відбулась зміна рахунку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані вимоги були запровадженні вже після звернення позивача до суду у серпні 2018 року.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гурез І.О. щодо необгрунтованості нарахування позивачем неустойки, колегія суддів не бере до уваги, оскільки стягнення неустойки не було предметом розгляду у вказані справі.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гурез І.О., що вимога направлялась лише на адресу поручителя є безпідставною, оскільки спростовується доказами наявними в матеріалах справи (т. 1 а.с. 37-38).

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гурез І.О. стсоовно того, що судом не було досліджено питання забезпечення виконання зобов`язання за спірним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів не бере до уваги, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки не було предметом розгляду у вказані справі.Крім того, колегія суддів зазначає про те, що позивач розпоряджається своїми правами на захист та щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Гурез І.О. підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог та апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», з урахуванням залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 ухвалою Луганського апеляційного суду від 15.03.2021 року було відстрочено сплату судового збору у сумі 8 238,12 грн (т. 2 а.с. 177), колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 7 388 (сім тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 68 коп, стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 7 388 (сім тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 68 коп. та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 7 710 (сім тисяч сімсот десять) гривень 06 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №825 від 01.08.2013 року станом на 30 вересня 2020 року в сумі 394 321 (триста дев`яносто чотири тисячі триста двадцять одна) гривень 11 коп., яка складається:

- борг за кредитом в розмірі 184 859,09 грн;

- відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 23.08.2018 року в розмірі 125 132,71 грн;

- інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з 23 серпня 2015 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 18 482,92 грн;

- інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23 серпня 2015 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 44 253,20 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 23 серпня 2015 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 6 892,46 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23 серпня 2015 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 14 700,73 грн.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 7 388 (сім тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 7 388 (сім тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у сумі 7 710 (сім тисяч сімсот десять) гривень 06 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова