СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 722/1262/23

пр. № 2/759/4878/23

18 жовтня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Сокирянського районного суду Чернівецької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у фактичних шлюбних стосунках з 2011 року. Під час фактичних шлюбних стосунків в них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де в графі батько вказаний відповідач « ОСОБА_2 ».

23 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, внаслідок чого після одруження прізвище позивачки « ОСОБА_1 » змінилось на « ОСОБА_1 ».

3 2015 року між позивачем та відповідачем припинено фактичні шлюбні стосунки, позивач із донькою переїхали проживати в місто Миколаїв, а відповідач залишився проживати в м. Києві. Донька проживає із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач з моменту припинення шлюбних відносин не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання доньки, матеріальну допомогу на утримання доньки взагалі не надає та самоусунувся від її виховання, не цікавиться життям доньки. 3 2015 року відповідач жодного разу не бачив доньку.

Крім того, позивачка вказала, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, їй відомо, що відповідач працює не офіційно та отримує регулярно доходи, однак їй не відомо про розмір його доходів станом на сьогоднішній день.

По підрахункам позивачки, витрати на доньку щомісяця становлять приблизно 6000 грн., тому відповідач як батько повинен нести також витрати на утримання дитини. Вважає, що відповідач має достатні доходи, щоб нести спільно із позивачкою витрати на утримання дитини, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій формі у розмірі 3000 грн., починаючи із дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2023 року справу передано за підсудністю на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного для розгляду справи головуючу суддю Горбенко Н.О.

21 вересня 2023 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

10.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач ОСОБА_2 у поданому відзиві зазначив, що дійсно перебував у фактичних шлюбних відносинах із позивачем з 2011 року, за час яких у них народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне проживання із позивачкою вони припинили з 2015 року. Однак відповідач вказує, що твердження позивача про те, що його батьківська турбота закінчилась в 2015 році не відповідає дійсності, оскільки позивач закрила його від доньки, заборонила спілкування будь-яким доступним методом, а намагання відповідача налагодити контакт як батька були проігноровані позивачем.

Також вказав, що на даний час не має можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, так як має проблеми із здоров`ям, перебуває на обліку у сімейного лікаря, має діагноз - цукровий діабет. За наявності вказаного діагнозу потребує постійного лікування, є інвалідом 3 групи, єдиним засобом існування на сьогодні для нього є соціальна допомога від держави. Зазначив, що у власності не має будь-якого нерухомого або рухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Нині займається підготовкою документів для реалізації права на пенсійне забезпечення, відтак його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивач.

Наголосив, що не відмовляється від утримання своєї неповнолітньої доньки, однак вважає необхідною, достатньою для забезпечення потреб доньки та такою, що він має можливість сплачувати суму аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів.

16.10.2023 року від позивачки на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому остання вказала, що 12 жовтня 2023 року отримала відзив на позовну заяву. Зазначила, що відповідач вводить суд в оману, оскільки розміру соціальної допомоги не може вистачити на проживання дорослому чоловікові в місті Києві. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, що він не працює та / чи він перебуває на обліку як безробітний в центрі занятості. Просила врахувати, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив електронну адресу, яка дає позивачу підозри, що відповідач займається фарбуванням транспортних засобів / чи продажем фарб для фарбування авто. Вказала, що не відповідає дійсності зазначене у відзиві щодо того, що вона заборонила відповідачу спілкуватись із донькою, оскільки відповідач з 2015 року жодного разу не цікавився життям доньки та не надавав жодної матеріальної допомоги на її утримання.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданому клопотанні просила суд розглядати справу за її відсутності у зв`язку із тим, що вона проживає в Чернівецькій області та не має можливості прибути до Святошинського районного суду м. Києва.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 10).

Позивачка вказала, що донька народилась у сторін за час фактичних шлюбних відносин. Відповідач у поданому відзиві даний факт визнав, вказавши, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донькою.

Крім того, відповідач не заперечував, що на даний момент фінансової допомоги на утримання доньки не надає.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (частина 3 статті 181 СК України).

Зважаючи на довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 квітня 2022 року №7702- та від 29 квітня 2022 року №7702- ОСОБА_1 та ОСОБА_4 нині мають фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 31).

Отже, із дитиною сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Ч. 1, 2 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Позивачка просить суд стягнути із відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн.

За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №314178, є інвалідом третьої групи із 02 травня 2023 року, причина інвалідності: загальне захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01 червня 2024 року.

Для підтвердження стану свого здоров`я ОСОБА_2 надав суду, крім того: виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №7872; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №2151; індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю №528 та №212.

Однак суд зауважує, що у вказаній довідці серії 12 ААВ №314178 наявний висновок про умови та характер праці, відповідно до якого відповідачу протипоказана лише важка фізична праця, допускається легка праця зі зменшеним об`ємом. Зазначене також вказано у індивідуальних програмах реабілітації особи з інвалідністю №528 та №212.

Таким чином, стан здоров`я ОСОБА_2 не перешкоджає для працевлаштування з умовами легкої праці зі зменшеним об`ємом. Відповідач не є непрацездатним.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Крім того, відповідач вказує, що його єдиним засобом існування на сьогодні є соціальна допомога від держави, оскільки він не працевлаштований.

Однак, суду не надано доказів вищезазначеному. Зокрема, не надано довідку про доходи за відповідний період або інший належний доказ, який би надав суду можливість встановити, що єдиним доходом ОСОБА_2 є соціальна допомога.

Щодо цього суд вважає слушним довід позивачки та її сумніви, що відповідач живе лише за рахунок соціальної допомоги від держави, оскільки належних доказів своїм твердженням ОСОБА_2 не надав.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодного доказу на підтвердження того, що відповідач не має жодного іншого заробітку, суду надано не було. Крім того, ОСОБА_2 жодним чином не підтвердив, що у власності не має будь-якого рухомого та нерухомого майна.

Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях про факти, які повідомив суду відповідач. На підтвердження власних доводів відповідач мав би надати суду належні, допустимі та достатні докази з яких би вбачались відповідні обставини.

Зважаючи на викладене, суд критично ставиться до наданої відповідачем інформації.

Тобто, відповідач не спростував доводи позивачки про те, що дитина перебуває на її повному утриманні, також не надав належних та достатніх доказів тому, що його єдиним доходом є соціальна допомога від держави.

Проаналізувавши доводи позивача та відповідача у сукупності з обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд вважає, що донька сторін дійсно потребує матеріальної допомоги, а нині усі витрати на утримання дитини несе мати - ОСОБА_1 .

За таких обставин суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дочку та надавати їй матеріальну допомогу.

При цьому суд відзначає, що в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, що мають істотне значення та можуть свідчити про неможливість надання відповідачем зазначеної матеріальної допомоги.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком, який може працювати з умовами легкої праці зі зменшеним об`ємом, тобто не є непрацездатним.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою до стягнення суму аліментів у розмірі 3000 грн. з урахуванням забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка забезпечить нормальне функціонування організму дитини із урахуванням її потреб.

При цьому суд вважає, що достатнім буде стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували можливість визначення аліментів в меншому розмірі.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Додатково суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

На підставі зазначеної норми, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 28.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 206, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення з 28.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.О. Горбенко