ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8555/23 Справа № 199/4996/23 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Барильської А.П., Зайцевої С.А.,

за участю секретаря - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 адвоката Борисенко Владислава Анатолійовича на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та недоплаченої суми страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та недоплаченої суми страхового відшкодування.

Позивач надав до суду клопотання про призначення в даній справі судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, заподіяного внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження автомобіля.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року клопотання задоволено та призначено в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та недоплаченої суми страхового відшкодування судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, розташованого за адресою: м. Дніпро, тупик Будівельний, 1, , попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384-385 КК України.

На вирішення експертизи поставлені наступні запитання:

1.Яка вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Ford Focus р.н. НОМЕР_1 (номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , рік випуску 2014) станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 07 листопада 2022 року та станом на день проведення дослідження?

1.Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу Ford Focus р.н. НОМЕР_1 (номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , рік випуску 2014) станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 07 листопада 2022 року та станом на день проведення дослідження?

1.Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин та без урахування ПДВ колісного транспортного засобу Ford Focus р.н. НОМЕР_3 (номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , рік випуску 2014) станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 07 листопада 2022 року та станом на день проведення дослідження?

1.Яка вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Ford Focus р.н. НОМЕР_1 (номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , рік випуску 2014) станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 07 листопада 2022 року та станом на день проведення дослідження?

Проведення судової автотоварознавчої експертизи здійснити на підставі огляду вказаного автомобіля.

Зобов`язано власника автомобіля ОСОБА_2 надати для огляду експерту автомобіль Ford Focus р.н. НОМЕР_1 (номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , рік випуску 2014).

У разі неможливості огляду експертом спірного автомобіля провести дослідження на підставі матеріалів цивільної справи.

Зобов`язано ОСОБА_2 оплатити вартість судової автотоварознавчої експертизи.

Не погодившись із ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвоката Борисенко В.А. подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що проведення автотоварознавчої експертизи є неможливим, оскільки вважає, що автомобіль позивача було відновлено.

У відзиві представник ТДВ СК Альфа-Гарант - Білинова А.В. зазначає, що вважає за необхідне апеляційну скаргу підтримати та задовольнити її у повному обсязі.

У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Негробов О.В., посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Вимогами частин 1, 2, 3, 5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його права, яке, на думку цієї особи, в даному випадку, полягає в шахрайських діях відповідача, які потягли для позивачки значні грошові втрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

В силу ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Ухвала оскаржується лише в частині призначення експертизи.

Як встановлено матеріалами справи, позивач надав до суду клопотання про призначення в даній справі судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, заподіяного внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надав письмові заперечення проти призначення експертизи з посиланням на ой факт, що позивач продовжує використовувати автомобіль, тому він перебуває в іншому стані, ніж на момент дтп.

Суд задовольняючи клопотання про призначення експертизи, дійшов висновку про доцільність призначити судову автотоварознавчу експертизу в частині визначення розміру матеріального збитку, заподіяного внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження автомобіля, оскільки вказаний доказ стосується підстав та предмету позову.

Клопотання про призначення експертизи судом містить у собі обґрунтування та мотивацію для проведення експертизи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дотримався вимог цивільного процесуального законодавства щодо доказів та доказування (глава 5 ЦПК України), до яких відносять у тому числі і висновки експертів, врахував, що експертиза необхідна для з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки саме під час проведення експертизи має бути встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля та матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статті 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України та, відповідно, статті 13, 14 Господарського процесуального кодексу України також гарантують те, що цивільне та господарське судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.

Так, у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Зв`язок принципів змагальності та рівності, що, зокрема, досліджений у роботі «Конституційний принцип рівності та його особливості в адміністративному судочинстві», акцентовано також у деяких рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).

У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Борисенко Владислава Анатолійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П.Барильська

С.А.Зайцева