КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2465/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9459/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Березовенко Р.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року у складі судді Петренко Н.О.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро» ) звернулося у суд із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 130 199 грн 48 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 30.11.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 2906, відповідно якого, банк встановлює позичальнику кредитний ліміт, позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит та плату за користування кредитом.

23.09.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4565.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договорів виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 08.12.2020 має заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту 2906 від 30.11.2018 в розмірі 51 199 грн 16 коп. з яких:

залишок строкового кредиту у розмірі 31 970 грн 75 коп.,

залишок нарахованих строкових відсотків у розмірі 1 476 грн 56 коп.,

залишок простроченого кредиту у розмірі 5558 грн 55 коп.,

залишок прострочених відсотків у розмірі 12 193 грн 30 коп.

Крім того відповідачка має заборгованість за кредитним договором № 4565 від 23.09.2019 в розмірі 79000 грн 33 коп. з яких:

залишок строкового кредиту у розмірі 59033 грн 01 коп.,

залишок простроченого кредиту в розмірі 14 142 грн 35 коп.,

залишок прострочених комісій в розмірі 5 824 грн 97 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року позов АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Касьяненко Д.Л. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, не належну перевірку доказів, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про відмову в позові.

Вказує, що районний суд направивши ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками за адресою, що не відповідає адресі місця реєстрації та проживання відповідачки, зазначивши невірний номер квартири, порушив права останньої на захист та справедливий суд, що є обов`язковою підставою для скасування рішення районного суду. На підкріплення свого доводу представник відповідачки послався на практику Верховного Суду, зокрема на постанови від 11.08.2021 у справ № 545/690/18, від 29.09.2021 у справі № 202/1824/20, від 29.09.2021 у справі № 520/16369/3-ц, від 19.01.2022 у справі № 325/2132/19, від 09.02.2022 у справі № 344/11947/20.

Зазначає, що із договорів, які укладені між сторонами випливає, те, що позивачем не було надано доказів погодження з відповідачем умови, які діють при їх укладенні, оскільки згод-заяв, які з позиції позивача підписував відповідач не надано ні останній, ні суду.

Не погоджується скаржник й з нарахованою комісією, оскільки встановлена щомісячна плата за послуги банк, за законом має надаватися безоплатно.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Перепелиця Ю.В. в інтересах АТ «Банк Кредит Дніпро» просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За змістом вказує, що скаржник заперечує проти позову з підстав, які передували укладенню договору, а не в частині його виконання сторонами та не заперечує проти того, що договір було підписано, кошти отримано, власного контрозрахунку не надано, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Відповідає закону й встановлена банком комісія, стягнення якої не заборонено та яка нараховується за обслуговування та послуги, які не є безоплатними.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 4 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про необхідність перегляду судового рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не повністю відповідає з огляду на наступне.

Так, ухвалюючи у справі судове рішення суд першої інстанції допустив порушення норм цивільного процесуального законодавства, що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду та ухвалення у справі нового судового рішення у справі.

Згідно частин 6 і 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За приписам п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність належних доказів про вручення відповідачці ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів, матеріали справи не містять.

Так, з копії паспорта відповідачки убачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Вказане також підтверджується й довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 26).

Між тим, з конверту, який направлявся відповідачці убачається, що судом не вірно зазначено номер квартири останньої, замість кв. АДРЕСА_2 , з огляду на що конверт повернувся з відміткою «не вірна адреса» (а.с. 29).

Отже, матеріали справи не містять відомостей про направлення судом поштової кореспонденції за адресою, де зареєстрована відповідачка.

З врахуванням викладеного колегія суддів враховує, що належне повідомлення сторони про розгляд справи є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій принципу рівності сторін, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема у справі "Лопушанський проти України" у зв`язку із розглядом справи у відсутність відповідача, який не був належно повідомлений, суд констатував, що не було дотримано принципу рівності сторін, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції.

Розглянувши справу у відсутність відповідачки, яка взагалі не була обізнана про розгляд даної справи, суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило відповідача висунути свої заперечення і доводи проти заяви, поданої позивачем, в тому числі при розгляді справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим вказане рішення суду відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухвалення апеляційним судом нового судового рішення по суті спору.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Зі справи убачається, що 30.11.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 2906 (а.с. 7).

Згідно пункту 1.1. вказаного договору зазначено, що в порядку передбаченому цим договором та УДБО, Банк здійснює обслуговування поточного рахунку клієнта № НОМЕР_1 , відкритого Банку, рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунок.

Згідно пункту 1.2.1 договору, ліміт кредитної лінії на дату укладання договору становить 40 000 грн та протягом дії договору може бути змінений Банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати -1 000 000 грн.

Пунктом 1.2.2 договору, визначено строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту.

Відповідно до пункту 1.2.3 договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 48,00 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних.

23.09.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4565 (а.с. 5-6).

В пункті 1.1. кредитного договору № 4565 зазначено, що за цим договором Банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії.

Згідно п. 1.2. кредитного договору № 4565, Банк надає клієнту грошові кошти в розмірі 75 000 грн., строком на 60 місяців.

З розрахунку банку станом на 08.12.2020 відповідачка має заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту 2906 від 30.11.2018 в розмірі 51 199 грн 16 коп. з яких: залишок строкового кредиту у розмірі 31 970 грн 75 коп., залишок нарахованих строкових відсотків у розмірі 1 476 грн 56 коп., залишок простроченого кредиту у розмірі 5558 грн 55 коп., залишок прострочених відсотків у розмірі 12 193 грн 30 коп. (а.с. 16-20).

Розрахунком за кредитним договором № 4565 від 23.09.2019 встановлено заборгованість в розмірі 79000 грн 33 коп. з яких: залишок строкового кредиту у розмірі 59033 грн 01 коп., залишок простроченого кредиту в розмірі 14 142 грн 35 коп., залишок прострочених комісій в розмірі 5 824 грн 97 коп. (а.с.14-15).

Задовольняючи позов АТ «Банк Кредит Дніпро», районний суд виходив з підстав його обґрунтованості та доведеності.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися.

Убачається, що з відповідачкою укладено два кредитних договори, умови яких останньою належно не виконувалися.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

У постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Убачається, що підписавши спірні договори, позивачка була проінформована про строк дії кредиту та процентні ставки за їх невиконання.

А тому висновок районного суду, щодо стягнення заборгованості за договором про встановлення кредитного ліміту 2906 від 30.11.2018 в розмірі 51 199 грн 16 коп. є обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що позивачем до відзиву на апеляційну скаргу долучені паспорти споживчого кредитування до спірних договорів, які підписані відповідачкою та заяву-згоду № 5401027 від 26.11.2018 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, підписанням якої клієнт акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладення універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, що розміщена на офіційному сайті банку, та беззастережно приєднується до умов угоди, в повному обсязі погоджується з тим, що може обрати будь-які послуги, передбачені умовою. Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 також підтвердила, що перед її поданням ознайомилася та згодна з тарифами банку та умовами угоди, має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситись до угоди (а.с. 160-162).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано доказів погодження з відповідачем умови, які діють при їх укладенні, колегія суддів визнає безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів враховує наступне.

Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування".

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/20, також Верховний Суд у постанові від 17.08.2022 у справі № 180/1334/20.

Відповідно до ч .4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі за кредитним договором № 4565 ОСОБА_1 встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому умови пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемними в силу закону.

Таким чином вбачається наявність підстав, передбачених законодавством, щодо нікчемності правочину, тому вказуючи про нікчемність правочину, одночасно підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину, визначені у статті 216 ЦК України.

З огляду на встановлені у справі обставини щодо нікчемності пункту 1.2 та розділ 4 кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту, суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги про стягнення комісійної винагороди в сумі 5 824 грн 94 коп.

Отже, ухвалене по справі рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права що надає правові підстави до його скасування й ухвалення по справі нового судового рішення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заявленого по справі позову й стягнення з відповідачки на користь акціонерного товариства заборгованість згідно кредитного договору № 2906 у розмірі 51 199 грн 16 коп., яка складається з заборгованості по строковому кредиту, у сумі 31 970 грн 75 коп., заборгованості з строкових відсотків у розмірі 1 476 грн 56 коп., заборгованості з простроченого кредиту у розмірі 5 558 грн 55 коп. та заборгованості з прострочених відсотків у розмірі 12 193 грн 30 коп.

Також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4565, яка становить та складається з: заборгованості з строкового кредиту у розмірі 59 033 грн 01 коп. та заборгованості з простроченого кредиту в сумі 14 142 грн 35 коп. (а.с. 16-20).

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ«Банк Кредит Дніпро» становить 124 374 грн 52 коп.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на результат розгляду справи, з врахуванням пропорційності заявлених та задоволених позовних вимог, в порядку ч. 13 ч. 141 ЦПК України з відповідачки на користь АТ "Банк Кредит Дніпро" слід стягнути судовий збір за подачу частково задоволеного позову (позов задоволено на 95,33 %) у розмірі 2 164 грн та з позивача на користь відповідачки слід стягнути судовий збір за частково задоволену апеляційну скаргу (апеляційну скаргу задоволено на 4,67 %) у розмірі 160 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту 2906 від 30 листопада 2018 року та за кредитним договором № 4565 від 23 вересня 2019 року на загальну суму в розмірі 124 374 грн 52 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судовий збір у розмірі 2 164 грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 160 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: