Справа № 372/4854/23
Провадження № 2-1670/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Тиханського О.Б.,

за участю секретаря: Бойко В.Ю.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства КП «Обухівводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства КП «Обухівводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖЦ», в якій просила суд скасувати арешт, на підставі виконавчого листа № 2-878 виданого 26.06.2003 року Обухівським районним судом Київської області, накладеного державним виконавцем, про що було винесено постанову про арешт майна № 0850дв 6 від 23.10.2003 року, реєстраційний номер в єдиному реєстрі заборон та арештів 1352339, яке належить

ОСОБА_4 2004 році в них виник борг по оплаті комунальних послуг в сумі 1567 грн. 86 коп.. перед ВКП «Обухівводоканал» за послуги з постачання води.

На підставі виконавчого листа № 2-818 виданого 11.06.2003 року Обухівським районним судом державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна, яке належить ОСОБА_4 № 0379 дв 6 від 18.05.2004 року, реєстраційний номер в єдиному реєстрі заборон та арештів 11344 від 18.05.2004 року. ЇЇ покійний чоловік не був власником їх з синами квартири. В 2004 році арешт на вищезазначену квартиру накласти було неможливо, так як на той момент квартира перебувала в комунальній власності. В 2005 році їй та її синам було надано дозвіл на приватизацію квартири, боргів по оплаті комунальних послуг не було. Отже державний виконавець, не перевіривши даних, щодо наявності у ОСОБА_4 права власності на квартиру, так як він на час приватизації квартири був знятий з реєстрації, і жодним чином не брав участі в її приватизації, наклав арешт на дану квартиру.

Документів від державного виконавця ні вона ні її сини не отримували, про накладення арешту на їхню квартиру не знала, заборгованість щодо оплати комунальних послуг погашена ще в 2005 році.

Заборгованість була виплачена в повному обсязі на рахунок вищевказаних підприємств, але останні після закінчення виконавчих проваджень в зв`язку з повним виконанням рішення Обухівського районного суду Київської області та сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги не подали заяву до Обухівського ВДВС про зняття арешту з нерухомого майна, що належало їй з синами.

Тож, виходячи з вищенаведеного, позивачка просить зняти арешт з майна в зв`язку з погашенням заборгованості в повному обсязі, та оскільки виконавче провадження в межах якого і було накладено арешт, на даний час знищене. З огляду на викладені обставини просить позов задовольнити.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.10.2023 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити і розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства КП «Обухівводоканал» в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечуєть проти їх задоволення.

Представник відповідача ТОВ «МЖЦ» в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, хоча про дату та час судового засідання був повідомленим належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка звернулась до суду з позовною заявою до Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства КП «Обухівводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖЦ», в якій просила суд скасувати арешт, накладений на підставі виконавчого листа № 2-878 виданого 26.06.2003 року Обухівським районним судом Київської області державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна, яке належить ОСОБА_4 № 0850дв 6 від 23.10.2003 року, реєстраційний номер в єдиному реєстрі заборон та арештів 1352339.

В 2004 році в них виник борг по оплаті комунальних послуг в сумі 1567 грн. 86 коп.. перед ВКП «Обухівводоканал» за послуги з постачання води.

На підставі виконавчого листа № 2-818 виданого 11.06.2003 року Обухівським районним судом державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна, яке належить ОСОБА_4 № 0379 дв 6 від 18.05.2004 року, реєстраційний номер в єдиному реєстрі заборон та арештів 11344 від 18.05.2004 року. ЇЇ покійний чоловік не був власником їх з синами квартири. В 2004 році арешт на вищезазначену квартиру накласти було неможливо, так як на той момент квартира перебувала в комунальній власності. В 2005 році їй та її синам було надано дозвіл на приватизацію квартири, боргів по оплаті комунальних послуг не було. Отже державний виконавець, не перевіривши даних, щодо наявності у ОСОБА_4 права власності на квартиру, так як він на час приватизації квартири був знятий з реєстрації, і жодним чином не брав участі в її приватизації, наклав арешт на дану квартиру.

Документів від державного виконавця ні вона ні її сини не отримували, про накладення арешту на їхню квартиру не знала, заборгованість щодо оплати комунальних послуг погашена ще в 2005 році.

Заборгованість була виплачена в повному обсязі на рахунок вищевказаних підприємств, але останні після закінчення виконавчих проваджень в зв`язку з повним виконанням рішення Обухівського районного суду Київської області та сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги не подали заяву до Обухівського ВДВС про зняття арешту з нерухомого майна, що належить їй з синами.

Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомлено, що станом на 12.09.2023 року відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_4 у відділі відсутні, оскільки матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються та рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду.

Відповідно до довідки №246/23 від 18.09.2023 року виданої КП «Обухівводоканал» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, а саме послуги з централізованого водопостачання та послуги з централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Відповідно до довідки №919 від 18.09.2023 року виданої ТОВ «Міський житловий центр» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, а саме послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно боржника ОСОБА_4 виконавцем не знято.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно та унеможливлює як власнику майна вільно володіти ним, користуватися та розпоряджатися, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивачки, та третіх осіб, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка та треті особи в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не можуть, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту їх права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 82, 141, 265, 280-285, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства КП «Обухівводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі постанов державної виконавчої служби Обухівського районного суду Київської області від 18.05.2004 року за № 0379 дв6, реєстраційний номер в єдиному реєстрі заборон та арештів 11344 від 18.05.2004 року та від 23.10.2003 року за № дв6, реєстраційний номер в єдиному реєстрі заборон та арештів 1352339, на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01.11.2023 року.

Суддя: О.Б. Тиханський