Справа №191/1649/22
Провадження № 2/191/547/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Твердохліб А.В.,

за участю секретаря: Яришевої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марина Аліна Олексіївна, до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , про захист честі та гідності та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2022 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 займає посаду директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, має багатий досвід роботи та повагу серед колективу школи. 30.06.2022 року, приблизно о 12 год. 30 хв. до кабінету позивача, посеред наради вчителів, без будь-яких попереджень та поваги, зайшла жінка, разом зі своїм чоловіком, це була мати однієї з випускниць школи, одинадцятого класу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . Розмова відповідача почалась із претензій до позивача. Відповідач кинула на стіл позивачу додаток до диплому своєї дочки ОСОБА_6 , зі словами: «ось, дивись, що ти зробила.» Позивач, не сперечаючись, взяла до рук додаток та почала читати, і з`ясувала, що в ньому надруковано ім`я ОСОБА_7 , замість правильного « ОСОБА_8 », після чого пояснила відповідачу, що ця помилка буде виправлена на наступний день, і що буде видано новий додаток. За час, поки ОСОБА_1 з`ясовувала, що не так з документами, ОСОБА_2 кричала та ображала позивача нецензурною лайкою, говорила, що ОСОБА_1 вижила з розуму від старості, засидівшись на посаді директора, не здатна навіть вірно вказати ПІБ випускників одинадцятих класів, і що ОСОБА_1 час на кладовище, де їй і місце. Далі, відповідача вивів в коридор її чоловік, але вона не вгамовувалась та продовжувала кричати, лаятись та сваритись, це було чутно всім, хто проходів повз та був поряд з кабінетом. Після даної ситуації позивачу було ніяково перед учасниками інциденту, їй стало погано, підвищився тиск, запаморочення, затемнення в очах, порушення вестибулярного апарату та відсутність орієнтації в просторі. Допомогу почали надавати колеги, але все одно довелось звернутися до лікарні, про що додано відповідну довідку. Внаслідок дій відповідача, позивач ОСОБА_1 отримала душевну травму, страждання, їй було соромно ходити на роботу, так як відбулося приниження її честі та гідності. Своїми протиправними діями відповідач спричинила порушення нормального укладу життя, що завдало значної моральної шкоди позивачу. Кожного разу, коли ОСОБА_1 веде розмову по справі, пригадує конфлікт, відчуття болю та приниження при нагадуванні обставин справи переповнює позивача, сльози та емоції завдають їй великих страждань, в неї піднімається тиск, і вона змушена звертатись до лікарів. В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції України, п. 8 ч 2 ст.16, ст. ст.23, 201, 277, 280, 297, 299, 1167 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просить суд: - зобов`язати ОСОБА_2 протягом 10 календарних днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, принести вибачення ОСОБА_1 на загальних зборах вчителів та працівників Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №6 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області; - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 50000 грн. 00 коп., а також судові витрати з оплати судового збору у сумі 3473 грн. 40 коп., надання правової допомоги в сумі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що працівників поліції не викликала, протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача складений не був.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у повному обсязі. Також, відповідач ОСОБА_2 пояснила, що неодноразово вибачалась перед позивачем за свою неналежну поведінку, але вважає, що позиція ОСОБА_1 спровокувала її. Крім того, зазначила, що свідки позивача, які були допитані в судовому засіданні, є підлеглими працівниками ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що з позивачем має ділові відносин, а відповідача не знає. ОСОБА_9 знаходилась у кабінеті директора ОСОБА_1 , в момент, коли до нього увійшла відповідач, почала ображати ОСОБА_1 , кинула їй в обличчя атестат дочки, все це відбувалось 10-15 хв. Директор вибачилась, і сказала, що завтра все виправить, але після того, як відповідач вийшла з кабінету, все одно голосно продовжувала ображати ОСОБА_1 . Це чули й інші колеги: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Сторонніх осіб не було, тільки колектив школи. Після інциденту, ОСОБА_1 стало погано, їй дали випити заспокійливі краплі.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що з позивачем є колегами, з відповідачем ніяких відносин не має. 30.06.2022 року, після закінчення випускного вечора, ОСОБА_18 знаходилась, перед початком наради, в кабінеті канцелярії, разом із ОСОБА_19 , з якого вхід до кабінету директора, до якого ввірвалась ОСОБА_2 , почала кидати атестат в обличчя директору ОСОБА_1 , із невдоволенням про допущену помилку у ньому, висловлювалась образливо, говорила, що ОСОБА_1 «пора на третью Синельниково». З кабінету директора забрав ОСОБА_2 її чоловік, проте, в коридорі вона продовжувала сварку. В свою чергу ОСОБА_1 пояснила відповідачу, що допущена помилка буде виправлена на наступний день. Подібного випадку у їх школі ніколи не було.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, є вчителем у колективі, під керівництвом директора ОСОБА_1 , з відповідачем ніяких відносин не має. 30.06.2022 року вона чергувала у вестибюлі школи, де побачила, як жінка з криками та ґвалтом забігла до кабінету директора. Що саме говорила відповідач в кабінеті ОСОБА_1 , вона не чула, але коли відкрились двері, відповідач кричала директору, що твоє місце на третій Синельниково, і що вона засиділась. Відповідача ОСОБА_2 намагався заспокоїти її чоловік, але образи все одно не припинялись в сторону позивача. ОСОБА_20 не чула в той день вибачень ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що позивач є її керівником, з відповідачем ніяких відносин не має. 30.06.2022 року, приблизно о 12 год., після урочистої частини вручення атестатів, вона не бачила, але чітко чула через закриті двері в кабінет директора, з яких потім вийшла ОСОБА_2 , образи в сторону ОСОБА_1 , після чого їй стало погано, вона зверталась до лікарні. Позивач є професіоналом своєї справи, людиною, яка всіє підтримувати стосунки з учнями, вчителями, батьками.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що знає позивача, як директора школи у якій навчалась її дочка, разом із дочкою ОСОБА_2 . Свідком конфлікту між сторонами, який відбувся в день випускного вечора їх дітей, не була, але директор поводила себе не коректно по відношенню до дітей та батьків, закрила школу, вигнала всіх за межі школи, що викликало обурення та образу всіх батьків. Висловити в очі директору своє незадоволення змогла лише відповідач, можливо це було не зовсім коректно, але це була загальна думка всіх батьків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи зазначає наступне.

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

У силу статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 1995 року та до теперішнього часу займає посаду директора Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 12, 13, 15-18).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Сторонами не заперечувалось, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , яка у 2022 році закінчила вищевказаний навчальний заклад.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , оскільки вони залучені до справи на стороні позивача ОСОБА_1 , відносно яких вона є безпосереднім керівником.

Письмових доказів, в розумінні ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, які могли б підтвердити обґрунтування позову ОСОБА_1 , позивачем та її представником суду не надано.

В даній справі позивачем обрано спосіб захисту у виді зобов`язання відповідача принести вибачення на загальних зборах вчителів та працівників Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, але суд вказує на те, що не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України, тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, в тому числі щодо стягнення моральної шкоди, оскільки вона є вимогою, яка є похідною від первісної.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови у позові покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13, 81,141, 210, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марина Аліна Олексіївна, до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , про захист честі та гідності та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту копії рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2023 року.

Суддя А. В. Твердохліб