Справа № 569/9936/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 569/9936/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" до ОСОБА_3 про повернення майна (грошових коштів), набутих без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот" (надалі - ПрАТ «Рівнеазот», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача майно, набуте без достатніх правових підстав у вигляді гршових коштів в сумі 36 402, 48 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 29.01.2020 Рівненським міським судом Рівненської області по справі № 569/1438/20 видано судовий наказ щодо стягнення з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.06.2018 по 27.11.2019 в розмірі 186 469,20 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 210,20 грн.

02.07.2021 постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гаврилюк О.Я. відкрито виконавче провадження ВП № 65950320 про стягнення з ПрАт «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.06.2018 по 27.11.2019 в розмірі 186 469,20 грн. та судового збору в розмірі 210,20 грн.

07.07.2021 згідно розпорядження № 65950320 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дудки І.О. відповідачу перераховано грошові кошти в сумі 186 679,40 грн.

12.07.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства остиції (м. Львів) Дудкою І.О., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 65950320 з підстав фактичного виконання згідно з виконавчим документом.

Однак, під час виконання вказаного вище виконавчого провадження, із виплаченого доходу відповідачу в сумі 186 679,40 грн. не утримувався податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

22.02.2023 ПрАт «РІВНЕАЗОТ» з суми доходу 186 679,40 грн. утримано ПДФО на суму 33 602,29 грн. та військовий збір на суму 2 800,19 грн. та перераховано до відповідного

бюджету. Враховуючи, що позивачем сплачені всі необхідні податки та збори, кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.1212 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що ні заява представника ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку від 27.01.2020, ні сам судовий наказ від 29.01.2020 справі № 569/1438/20 не містили відомостей про включення до суми 186 469,20 грн. розміру податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Позивач судовий наказ від 29.01.2020 у справі № 569/1438/20 не оскаржував, за роз"ясненнями щодо виконання до суду першої інстанції не звертався. Судовий наказ набрав законної сили 25.02.2020. У добровільно порядку судовий наказ ПАТ «РІВНЕАЗОТ» виконано не було.

У зв"язку з невиконанням ПАТ «РІВНЕАЗОТ» судового наказу ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

02.07.2021 відкрито виконавче провадження № 65950320 про стягнення з ПАТ

«РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.06.2018 по 27.11.2019 в розмірі 186 469,20 грн.

07.07.2021 відповідачу перераховано грошові кошти в сумі 186 679,40 грн. (186 469,20

грн.+ 210,20 грн.), як передбачено в судовому наказі від 29.01.2020 у справі № 569/1438/20.

12.07.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65950320

з підстав фактичного виконання згідно з виконавчим документом.

Отже, кошти перераховувались позивачем для передачі відповідачу не безпідставно, а на виконання судового наказу, тому підстави для застосування ч.1 ст.1212 ЦК України відсутні.

Судовий наказ від 29.01.2020 у справі № 569/1438/20 чітко та однозначно передбачає стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 186 469,20 грн., без будь-яких застережень.

Судовий наказ набрав законної сили та не оскаржувався позивачем.

Дії державного виконавця щодо перерахування грошових коштів на рахунок відповідача в розмірі 186 679,20 грн. не оскаржував, а грошові кошти в межах виконавчого провадження

№ 65950320 перераховувались позивачем добровільно.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_4 зазначив, що не зазначення у судовому наказі у справі № 569/1438/20, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 186 469, 20 грн. є без утримання податку й інших обов`язкових платежів, не дає підставу отримати суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 33 602, 29 грн. та військового збору у розмірі 2 800, 19 грн відповідачу.

Ухвалою від 02 червня 2023 року позовну заяву ПрАТ "Рівнеазот" суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов таких висновків.

Судом встановлено, що судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2020 року по справі № 569/1438/20 стягнуто з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.06.2018 по 27.11.2019 в розмірі 186 469,20 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 210,20 грн.

02 липня 2021 року постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гаврилюк О.Я. відкрито виконавче провадження ВП № 65950320 про стягнення з ПрАт «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.06.2018 по 27.11.2019 в розмірі 186 469,20 грн. та судового збору в розмірі 210,20 грн.

07 липня 2021 року згідно розпорядження № 65950320 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

Дудки І.О. відповідачу перераховано грошові кошти в сумі 186 679,40 грн.

12 липня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішеньУправління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства остиції (м. Львів) Дудкою І.О., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 65950320 з підстав фактичного виконання згідно з виконавчим документом.

Відповідно до довідки ПрАТ "Рівнеазот" № 229 від 23 березня 2023 року, в лютому 2023 року з виплаченої ОСОБА_3 суми доходу 186 679, 40 грн. підприємством утримано ПДФО на суму 33 602, 29 грн. та військовий збір на суму 2 800, 19 грн. і 22 лютого 2023 року перераховано до відповідного бюджету, що підтверджується платіжною інструкцією № RA001181 від 22.02.2023 податок з доходів фізичних осіб в розмірі 33 602,29 грн. з призначенням платежу «;101; НОМЕР_1 ; ПрАт «РІВНЕАЗОТ»; Податок на доходи фізичних осіб, утриманий із доходів за серпень 2021. Утриманий та перерахований в бюджет повністю» та платіжною інструкцією № RA001187 від 22.02.2023 військового збору в сумі 2 800,19 грн. з призначенням платежу «; 101;05607824; Військовий збір утриманий із доходу за серпень 2021, утриманий та перерахований в бюджет повністю».

28 березня 2023 року позивач направив відповідачу лист-вимогу № 20-юд про повернення майна (грошових коштів), набутих без достатньої правової підстави, про що свідчить фіскальний чек АТ "Укрпошта" від 29 березня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до абз.3 п.3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В статті 163 Податкового кодексу Україн,и визначені доходи, які є об`єктом оподаткування. Зокрема, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є доходом, який підлягає оподаткуванню.

Згідно з п.п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим кодексом.

Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього кодексу

Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є об`єктом оподаткування військовим збором, що становить 1,5 відсотка об`єкта оподаткування.

Функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, нарахованої на підставі рішення суду, виконує роботодавець, згідно з роз`ясненнями Державної фіскальної служби України від 05 листопада 2015 року у листі №23714/6/99-99-17-03-03-15.

В постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц зазначено, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

При цьому, не зазначення у резолютивній частині судового рішення, що сума, яка підлягала стягненню на користь відповідача, визначається судом без утримання податку й інших обов`язкових платежів, не дає підстав отримати цю суму відповідачу, ураховуючи обов`язок сплати податків та інших обов`язкових платежів, а також їх сплату позивачем (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 585/3264/15-ц).

29 січня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області по справі № 569/1438/20 видано судовий наказ щодо стягнення з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.06.2018 по 27.11.2019 в розмірі 186 469,20 грн.

Судовий наказ виконаний органами ДВС на користь ОСОБА_3 у повному обсязі.

Предметом спору у справі, що розглядається судом, є повернення на користь позивача, як податкового агента, коштів у вигляді не відрахованих із середнього заробітку звільненого працівника податку та військового збору у спосіб, визначений ст.1212 ЦК України.

Обраний позивачем спосіб захисту свого цивільного права не суперечить положенням ст.16 ЦК України.

Щодо доводів відповідача на застосування до вказаних правовідносин ст. 1215 ЦК України, то суд вказує на таке.

Стаття 1215 ЦК України передбачає випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Отже, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

Однак, згідно з ч.1 ст.94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п.п.14.1.48 ПК України, заробітна плата - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст.2 Закону України «Про оплату праці», тому на неї не розповсюджується правило ст.1215 ЦК України.

Позивач, на виконання рішення суду в примусовому порядку, сплатив відповідачу всю суму боргу, однак без відрахування податків і зборів. Відповідач отримав в порядку примусового виконання рішення суду кошти в сумі 36 402 грн. 48 коп. без достатньої правової підстави, оскільки вказана сума повинна була бути сплачена її податковим агентом в дохід держави. Враховуючи, що позивач сплатив всі необхідні податки та збори, то вони підлягають стягненню із відповідача на користь позивача відповідно до ст.1212 ЦК України.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, що дії державного виконавця щодо перерахування коштів у ВП № 65950320 не оскаржувалися, оскільки справляння і оплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено утримання державним (або приватним) виконавцем податків тазборів з суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відтак, державний виконавець не може виступати податковим агентом та платником податку на доходи фізичних осіб та військового збору за працівника, а тому підстави для оскарження дій державного виконавця відсутні.

Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПрАТ "Рівнеазот"є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" до ОСОБА_3 про повернення майна (грошових коштів), набутих без достатньої правової підстави задоволити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» 36 402,48 грн. ( тридцять шість тисяч чотириста дві грн 40 копійок сплаченого прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот", адреса: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок, вул. Штейнгеля барона, буд. 139 А. .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання:

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 05 жовтня 2023 року.

Суддя Н.Г. Кучина