Справа № 442/6488/22
Провадження № 2-с/442/82/2023
УХВАЛА

іменем України

03 жовтня 2023 року суддя Дрогобицького міськрайонного суд Львівської області Нагірна О.Б.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №442/6488/22, виданого 04.11.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівгаз збут про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природній газ,

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу №442/6488/22, виданого 04.11.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівгаз збут про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 16197,57 грн., з яких: 15816,46 грн. - основний борг, 300,51 грн. - інфляційні втрати, 356,20 грн. - 3 % річних та 248,10 грн. судового збору.

Представник заявника вважає, що вказаний судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 оплачено всі кошти за спожитий ним природний газ.

Крім цього, у матеріалах даної справи, а саме у заяві про видачу судового наказу та безпосередньо у судовому наказі, прізвище боржника зазначено « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », а тому наводить на сумніви щодо наявності заборгованості саме у ОСОБА_1 .

Згідно долучених розрахунків до заяви про видачу судового наказу вбачається, що такі розрахунки проведені з 11.09.2019. Проте, зазначено, що станом на грудень 2021 року заборгованість у боржника була уже в розмірі 15816,46 грн. Однак, з жовтня 2019 року по грудень 2021 року не вказано будь - якої заборгованості. Такі дії ТзОВ «Львівгаз збут» є неправомірні, адже, незрозуміло коли саме у боржника виникла така заборгованість та наводить на думку, що якщо вона і була, то сплив строк позовної давності для стягувана, проте, з метою ввести суд в оману та стягнути заборгованість та, зокрема, і інфляційні втрати, і 3 % річних, у значно більшому розмірі, стягувач зазначив, що нібито розмір заборгованості в сумі 15816,46 грн. виник лише у грудні 2021 року.

Також, долучив до даної заяви роздруківку від офіційного боту ТОВ «Львівгаз збут», в якій зазначено, що за особовим рахунком НОМЕР_1 існує заборгованість в сумі 7081,66 грн. за газ, який було поставлено до 01.05.2022 року. Дану заборгованість ОСОБА_1 оплатив в повному розмірі, що підтверджується квитанцією від червня 2023 року, після чого заборгованість за особовим рахунком НОМЕР_1 відсутня, про що свідчить скрін за вказаним рахунком. Таким чином, незрозуміло чому станом до травня 2022 року борг за спожитий газ був лише 7081,66 грн., а не 15816,46 грн., як вказував стягувач у заяві про видачу судового наказу, а заборгованість, яка стягнена із боржника на підставі оскаржуваного наказу ніде не відображається за особовим рахунком, що знову ж таки підтверджує той факт, що борг в сумі 15 816,46 грн. згідно розрахунку заборгованості, наданим ТзОВ «Львівгаз збут» не існував, а видуманий стягувачем для безпідставного нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та й взагалі стягнення коштів.

Враховуючи те, що вимоги стягувана про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , є необгрунтованими та незаконними, судовий наказ № 442/6488/22 від 04.11.2022 року підлягає скасуванню.

Також, представником заявника подано заяву, в якій просить визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для подання заяви про скасування судового наказу по справі № 442/6488/22 та поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу по справі № 442/6488/22.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 лише 12.09.2023 після отримання листа від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича стало відомо про відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 442/6488/22 від 04.11.2022 року, у зв`язку з чим 13.09.2023 ним в інтересах боржника до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області подано заяву про ознайомлення із матеріалами справи № 442/6488/22, із якими він ознайомився 20.09.2023 року, а тому боржник отримав оскаржуваний наказ лише 20.09.2023.

Під час ознайомлення із матеріалами справи, у них знаходилися копії фіскального чеку від 08.11.2022 та роздруківка із офіційного сайту відстеження поштових відправлень «Укрпошта», згідно якої судовий наказ нібито було отримано 10.11.2022 «за довіреністю».

Однак, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 лише зареєстрований, але фактично там не проживає, а здає в оренду дане житлове приміщення, а тому не отримував та не міг отримувати жодних рекомендованих відправлень від будь - якого відправника.

Крім цього, ОСОБА_1 своєю довіреністю нікого не уповноважував, а тому незрозуміло чому відправлення було вручено адресату без наявності такої довіреності і невідомо чи взагалі такий лист було отримано.

Таким чином, ОСОБА_1 було пропущено строк для оскарження судового наказу з поважних причин, а тому такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Із змісту заяви про скасування судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 отримав оскаржуваний судовий наказ 20.09.2023, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 124 ЦПК України суд вважає, що заявником не порушено строк звернення до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу.

Згідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про задоволення заяви про скасування судового наказу, оскільки з матеріалів справи та заяви вбачається, що боржник не визнає свій обов`язок перед заявником. Крім того, у матеріалах даної справи, а саме у заяві про видачу судового наказу та безпосередньо у судовому наказі, прізвище боржника зазначено « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », а тому наводить на сумніви щодо наявності заборгованості саме у ОСОБА_1 , отже існує спір про право, який підлягає розгляду судом у спрощеному позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст. 124, 170,171 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

постановив:

заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №442/6488/22, виданого 04.11.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівгаз збут про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природній газ задовольнити.

Скасувати виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області судовий наказ від 04.11.2022 у справі № 442/6488/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівгаз збут заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 16197,57 грн., з яких: 15816,46 грн. - основний борг, 300,51 грн. - інфляційні втрати, 356,20 грн. - 3 % річних та 248,10 грн. судового збору.

Роз`яснити стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю „Львівгаз збут про право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б. Нагірна