Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1578/23

Провадження № 2/126/595/2023

"05" жовтня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на об`єкт будівлі складу літ. "Б", за адресою: АДРЕСА_1 , площею 536,1 кв.м.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу, Гонтарук Т.І., належить земельна ділянка для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, загальною площею 0,2587 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

На вказаній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, складське приміщення з добудовою, загальною площею 786,8 кв.м., яка належить позивачу на праві приватної власності, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.06.2020 року.

У зв`язку із необхідністю позивачем було збудовано прибудову, будівлю складу, літера Б - загальною площею 536,1 кв.м., без належної документації.

Під час проведення будівельних робіт, були дотримані всі архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми і з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав інших осіб цим будівництвом. Після завершення будівництва за зверненням позивача ТОВ «ПРИВАТ-БТІ ПЛЮС» 28.09.2022 року виготовило технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відповідно до реєстраційної справи №64-17-ТП.

Крім того, відповідно до звіту №137/1-22 про проведення технічного обстеження об`єкта будівлі складу літ. «Б», АДРЕСА_1 - 569,1 кв.м., що проводилось в жовтні 2022 року ФОП ОСОБА_2 , встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта.

З метою введення в експлуатацію будівлі складу позивач звертався до Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ), Бершадської міської ради та Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Вінницькій області. Державною інспекцією архітектури та містобудування України позивачу було відмовлено у введенні в експлуатацію будівлі складу з тих підстав, що указаний у декларації про готовність об`єкта до експлуатації за амністією та електронній технічній інвентаризації, рік завершення об`єкта, що вводиться в експлуатацію, суперечить вимогам абзацу першого пункту 9 розділу V Прикінцеві положення ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Цільове призначення земельної ділянки 11.02 Для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, суперечить вимогам абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцеві положення ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». У Декларації про готовність об`єкта до експлуатації за амністією, відсутні відомості про звіт технічного обстеження об`єкта у Реєстрі будівельної діяльності. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:013:0576 набуте замовником 10.04.2014 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з відомостями у ДРРП відсутні дані щодо об`єктів будівництва та/або об`єктів незавершеного будівництва тощо, що суперечить вимогам абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцеві положення ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Оскільки будівля складу була побудована без отримання відповідного дозволу, тому в даний час ввести його в експлуатацію немає можливості.

Побудову складу по АДРЕСА_1 позивач здійснив на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням 11.02 землі промисловості належить йому на праві власності, будь-які права інших осіб при цьому не порушені.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Від Бершадської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили провести розгляд справи у відсутність відповідача, за наявними в матеріалах справи документами.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20342653 від 10.04.2014 позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу, Гонтарук Т.І., належить земельна ділянка для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, загальною площею 0,2587 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

У зв`язку з необхідністю позивачем на вище вказаній земельній ділянці було здійснено прибудову, будівлю складу -літ. "Б"-загальною площею 536,1 кв.м.

Будівництво будівлі складу було здійснено без отримання відповідного дозволу на виконання цих будівельних робіт. Разом з тим, під час будівельних робіт були дотримані всі архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми і з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг ні від кого не надходило, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав інших осіб цим будівництвом.

Відповідно до технічного паспорта на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 виготовленого ТОВ "ПРИВАТ -БТІ ПЛЮС" 28.09.2022 приміщення виробничого будинку -будівля складу літ. "Б" загальною площею 531,6 кв.м. споруджено в 2022 році.

Відповідно до звіту №137/1-22 про проведення технічного обстеження об`єкта будівлі складу літ. «Б», АДРЕСА_1 - 569,1 кв.м., що проводилось в жовтні 2022 року ФОП ОСОБА_2 , встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта.

Судом встановлено, що з метою введення в експлуатацію будівлі складу позивач звертався до Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ), однак йому було відмовлено у введенні в експлуатацію будівлі складу з тих підстав, що указаний у декларації про готовність об`єкта до експлуатації за амністією та електронній технічній інвентаризації, рік завершення об`єкта, що вводиться в експлуатацію, суперечить вимогам абзацу першого пункту 9 розділу V Прикінцеві положення ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Цільове призначення земельної ділянки 11.02 Для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, суперечить вимогам абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцеві положення ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». У Декларації про готовність об`єкта до експлуатації за амністією, відсутні відомості про звіт технічного обстеження об`єкта у Реєстрі будівельної діяльності. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:013:0576 набуте замовником 10.04.2014 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з відомостями у ДРРП відсутні дані щодо об`єктів будівництва та/або об`єктів незавершеного будівництва тощо, що суперечить вимогам абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцеві положення ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч. 4ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі N6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно ст.376 ЦК України суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

На підставі ч.3ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Відповідно до ч. 2ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Водночас згідно із ч. 3ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158 затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, яким передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05.08.1992 року по 09.04.2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12.03.2011 року.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 5ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам а також те, що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання за ним права власності на об`єкт будівлі складу літ. "Б", за адресою: АДРЕСА_1 , площею 536,1 кв.м.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 328, 331, 373, ст. 375, 376 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 10 - 13, 76 - 83, 89, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на об`єкт будівлі складу літ. «Б», за адресою: АДРЕСА_1 , площею 536,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Губко