МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. Справа №370/575/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

09.03.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі позивач, ТзОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову позивач вказав, що 31.05.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4242990 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн, з процентною ставкою в розмірі 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 30.06.2021 року. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом.

ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

24.06.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора на суму 12 025 грн 00 коп. з яких 9 025, 00 грн. - оплата процентів за користування позикою, 3 000 грн. 00 коп. - оплата тіла кредиту. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 24.07.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

20.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8 398 грн 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 19.08.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

19.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

25.08.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 11 628,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 24.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

24.09.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

13.10.2021 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок Кредитора на суму 1 510,00 грн.

31.01.2022 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок Кредитора на суму 50,00 грн.

11.02.2022 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок Кредитора на суму 50,00 грн.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

25.05.2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК» Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 .

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість, яка складається з 17 000,00 грн. тіло кредиту та 37 100,00 грн. нараховані проценти, всього 54 100,00 грн.

В подальшому позивачем збільшено позовні вимоги, а саме просив також стягнути з відповідача суму інфляційних втрат 15 202,10 грн., суму 3% річних 2081,00 грн. Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 71 383,10 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Ухвалою суду від 03.05.2023 року позовну заяву ТзОВ «ФК» Фінтраст Україна» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали від 03.05.2023 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 10.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 101. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

31.05.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4242990 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн, з процентною ставкою в розмірі 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 30.06.2021 року. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 11-13).

Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відображаються умови надання кредитних коштів (а.с. 14-15).

Згідно з п. 1.5 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90 % в день.

Пунктом 4.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом, не оформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей договір вважатиметься авто пролонгованим, а строк користування кредитом - подовженим.

ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (а.с. 16).

З картки обліку договору № 4242990 від 31.05.2021 року (а.с. 23) встановлено, що 24.06.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора на суму 12 025, 00 грн. з яких 9 025, 00 грн. - оплата процентів за користування позикою, 3 000 грн. 00 коп. - оплата тіла кредиту. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 24.07.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

20.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8 398 грн 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2

Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 19.08.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

19.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

25.08.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 11 628,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 24.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

24.09.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

13.10.2021 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок Кредитора на суму 1 510,00 грн.

31.01.2022 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок Кредитора на суму 50,00 грн.

11.02.2022 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок Кредитора на суму 50,00 грн.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість, яка складається з 17 000,00 грн. тіло кредиту та 37 100,00 грн. нараховані проценти, всього 54 100,00 грн. Окрім того, позивачем нараховано суму інфляційних втрат 15 202,10 грн., суму 3% річних 2081,00 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 71 383,10 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Згідно статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Тож, уклавши Кредитний договір № 424990 від 31.05.2021 року його сторони досягли усіх істотних умов щодо взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

25.05.2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК» Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 , про що повідомлено відповідача (а.с. 17-22, 26).

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 424990 від 31.05.2021 року.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 54 100,00 грн. є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за 2022 рік, за січень 2023 року, за лютий 2023 року на загальну суму 15 202,10 грн. та розрахунок 3% річних за період 24.12.2021 року по 06.04.2023 року на суму 2081,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково в розмірі 54 100,00 грн., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2034,20 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. суд приходить до наступного.

Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс складає 8000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено, стороною позивача дотримано норми ст. 137 ЦПК України щодо подання відповідних доказів.

Встановлено, що до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, копію звіту про надання правової допомоги згідно з договором №07/07-2022 від 07.07.2022, рахунок на оплату по замовленню №144/28/02 від 28.02.2023 року з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом Крюковою М.В. становить 8000, 00 грн., копію платіжного доручення №342 від 28.02.2023 року (а.с. 32-35).

Проте, з врахуванням наведеного та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати професійну правничу допомогу у розмірі 6 063, 20 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 424990 від 31.05.2021 року у розмірі 54 100,00 грн., з яких 17 000,00 грн. тіло кредиту та 37 100,00 грн. нараховані проценти.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 2034,20 грн. судових витрат зі сплати судового збору та 6 063, 20 грн. витрат на правову допомогу, а всього 8097,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2023 року.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2, ;

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Л.В. Білоцька