Справа № 489/3877/23
Провадження № 2/489/1659/23
06 жовтня 2023 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
без участі сторін, належно повідомлених про розгляд справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 10.03.2021 в розмірі 3 000 000,00 грн., 3 % річних за час прострочення в розмірі 47 835,62 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 10.03.2021 було укладено договір позики, згідно якого відповідачу було передано грошові кошти в розмірі 3 000 000,00 грн., які він зобов`язався повернути до 31.12.2022. На підтвердження укладення договору позики відповідачем було надано розписку. Проте ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.07.2023, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні.
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. 18.09.2023 від позивача на адресу суду надійшла зава про розгляд справи за його відсутності, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів, а також направленням смс-повідомлення на номер телефону, зазначений в позові, яке доставлено 18.09.2023 о 12:38 год. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
10.03.2021 між сторонами було укладено договір позики простій письмовій формі, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3 000 000,00 грн., які останній зобов`язався повернути в строк до 31.12.2022. На підтвердження отримання грошових коштів в сумі 3 000 000,00 грн. ОСОБА_1 було складено розписку від 10.03.2021 (а.с. 7).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики від 10.03.2021, оскільки останній взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув грошові кошти у визначений договором строк.
Беручи до уваги те, що відповідач доказів належного виконання умов договору позики не надав, а також не спростував наявність боргу, з нього підлягає стягненню заборгованість у розмірі 3 000 000,00 грн. на користь позивача, тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення суми позики обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню позики відповідачем.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач, посилаючись на прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, просить суд стягнути з нього 3 % річних за період з 01.01.2023 по 13.07.2023 в розмірі 47 835,62 грн. (а.с. 6).
Разом з тим, визначаючи належність правових підстав для стягнення з відповідача трьох процентів річних, суд враховує наступне.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача 3 % річних за період з 01.01.2023 по 13.07.2023 - відсутні. Відповідно позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню - в частині стягнення позики в загальному розмірі 3 000 000,00 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (98,43 %), з відповідача на його користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13 209,30 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10.03.2021 у розмірі 3 000 000,00 грн. (три мільйони гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 13 209,30 грн. (тринадцять тисяч двісті дев`ять гривень 30 копійок)
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 06.10.2023.
Суддя Г.А. Микульшина