Провадження №2/521/1095/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування ними,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування ними.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 01.06.2022 року він перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий в АТ «Універсал Банк» (картка Monobank № НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень, згідно платіжного доручення ЕСМ _Р24АС0402 від 01.06.2022 року.

Належність даного карткового рахунку відповідачу підтверджується перепискою позивача із відповідачем.

Вказані грошові кошти були помилково перераховані на даний картковий рахунок, оскільки жодних договорів з ОСОБА_2 не укладено, жодних зобов`язань перед ним не має. ОСОБА_2 є сусідом позивача, вони разом мешкають в житловому комплексі ОСББ «ЖК Люксембург» за адресою: АДРЕСА_1 .

01.07.2022 року позивачем було направлено письмову вимогу до ОСОБА_2 про повернення коштів, яку він отримав 04.07.2022 року, але вимогу відповідач проігнорував, жодної відповіді не надіслав, грошові кошти не повернув.

Також у зв`язку із неповерненням позивачу коштів, відповідач неправомірно користується його грошовими коштами, відтак з нього підлягає стягнення інфляційні витрати, 3 % річних за користування коштами та пеня, в загальному розмірі 2015,03 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 12015,03 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, процентів за користування безпідставно одержаними грошовими коштами та пені.

Також просить стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволені позовної заяви відмовити.

При цьому зазначає, що він не заперечує, що переказ коштів відбувся, але заперечує, що помилково. У 2019 році він та декілька сусідів давали позивачу грошові кошти в розмірі 300 доларів США на правову допомогу. Правова допомога була вкрай необхідна для їх багатоквартирного будинку, для того, щоб змінити керівництво ОСББ. Позивач запевняв, що вирішить питання. Розписку з позивача не брав, так як мав надію, що ці кошти будуть витрачені за призначенням. Йшов час, але нічого не відбувалося. Через деякий час він зустрів позивача та запропонував повернути кошти, які йому надавав на правову допомогу та надав йому номер своєї картки.

Представник позивача адвокат Бочевар М.П. надав відповідь на відзив, в якому зазначає, що твердження відповідача жодним чином не підтверджені, між сторонами не укладалося жодних угод, позивач не отримував від відповідача коштів на правову допомогу, тим більше, що сам не є фахівцем у галузі права та не зрозуміло, яким чином мав її надавати.

Сума коштів була перерахована позивачем відповідачу 10000,00 грн., в той час як відповідач зазначає про суму 300,00 доларів США, що не є станом на 01.06.2022 року еквівалентною 10000,00 грн.

Не є належним доказом у справі наданий відповідачем скріншот переписки з начебто особою ОСОБА_3 , оскільки номер телефона на фотографії позивача на ньому немає, відтак з ким саме ця переписка, не зрозуміло.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно, від представника адвоката Бочевара М.П. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З позовної заяви вбачається, що 01.06.2022 року ОСОБА_1 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий в АТ «Універсал Банк» (картка Monobank № НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень, згідно платіжного доручення ЕСМ _Р24АС0402 від 01.06.2022 року.

Як зазначає позивач, вказані грошові кошти були помилково перераховані на даний картковий рахунок, оскільки жодних договорів з ОСОБА_2 не укладено, жодних зобов`язань перед ним не має. ОСОБА_2 є сусідом позивача, вони разом мешкають в житловому комплексі ОСББ «ЖК Люксембург» за адресою: АДРЕСА_1 .

При виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Схожий висновок зроблений в постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що: «добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21 (провадження №61-1022св22), судді дали тлумачення норм передбачених ст. 1212 ЦК України. Передбачені такою статтею позадоговірні зобов`язання виникають за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Тому предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (ст. 1215 ЦК України).

Верховний Суд зазначив, що вказані норми свідчать, «що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів».

Суд зазначає, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

У вказаній цивільній справі позивач сплатив кошти відповідачу знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків).

За положеннями ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд виходить з відсутності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак і відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки вимога щодо стягнення відсотків та інфляційних витрат за користування коштами є похідною від основної вимоги щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в їх задоволенні слід відмовити, а також відмовити у стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76-84, 141, 263-265, 268 ЦПК України, главою 83 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування ними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ).

Суддя: І.В. Плавич