Справа № 944/4027/23 Головуючий у 1 інстанції: Матвіїв І.М.
Провадження № 22-ц/811/1982/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, Кабінету Міністрів України про встановлення завдання шкоди неналежним здійсненням своїх повноважень органами виконавчої влади,-

в с т а н о в и в:

16 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Яворівської міської ради Львівської області, Кабінету Міністрів України про встановлення завдання шкоди неналежним здійсненням своїх повноважень органами виконавчої влади.

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, Кабінету Міністрів України про встановлення завдання шкоди неналежним здійсненням своїх повноважень органами виконавчої влади визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що повернувши позовну заяву позивачу за відсутності підстав вважати, що позивачем не виконано вимоги ст.175-177 ЦПК України, суд порушив принцип своєчасного розгляду справи та розумні строки вирішення справи по суті, що свідчить про порушення судом положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що повертаючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, є обов`язком суду. При цьому, незгода суду з правовим обгрунтуванням позовної заяви не є підставою для визнання її неподаною і повернення позивачу, а є надмірним формалізмом, такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19. Посилаючись в оскаржуваній ухвалі на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження заподіяння позивачу діями відповідачів шкоди, її розмір та відсутність у позовній заяві посилання на норми права, які позивач, вважає порушеними, районний суд виходив з того, що для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу необхідним є доведення протиправності поведінки відповідного державного органу та факт заподіяння цією поведінкою відповідної шкоди. При цьому, суд першої інстанції не врахував, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила лише встановити той факт, що відповідачі неналежно здійснювали свої повноваження по відношенню до позивача як члена територіальної громади та громадянина України. Оскільки частина дороги загального користування незаконно передана в приватну власність, то шкоди завдано і територіальній громаді, і державі. Позивачу шкода завдана опосередковано, тому визначати її розмір на даний час є неможливо.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Яворівської міської ради Львівської області, Кабінету Міністрів України, в якому просила встановити завдання шкоди неналежним здійсненням своїх повноважень органами виконавчої влади та незаконною передачею у приватну власність органом місцевого самоврядування земельної ділянки ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 площею 0,1531 га, кадастровий номер :06:001:0162, шляхом передачі у приватну власність частини дороги загального користування, в тому числі по якій проходить магістральний газопровід без встановлення охоронних зон та обмежень.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 20.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення скаржнику копії ухвали про залишення скарги без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд виходив з того, що така не відповідає вимогам процесуального закону, зокрема, в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено у позовній заяві зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів у справі з урахуванням підстав і предмету позову. Крім того, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не уточнено обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги в частині встановлення завдання шкоди, позивачем не зазначено в чому конкретно полягає така шкода та якими фактичними доказами підтверджується її заподіяння.

26.06.2023 року на виконання ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 20.06.2023 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, представник позивача ОСОБА_2 подав заяву, в якій зазначив зміст позовних вимог та підстави звернення до суду з позовом про встановлення завдання шкоди неналежним здійсненням своїх повноважень органами виконавчої влади.

Повертаючи позов ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунуто. Зокрема, уточнена позовна заява, подана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на виконання вимог ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 20.06.2023 року не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. При цьому, недоліки позовної заяви перешкоджають суду відкрити провадження у справі та розглядати її по суті.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно положень положень ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як убачається з позовної заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , поданої ним на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, такий у визначений законом строк (10 днів) максимально виконав вимоги ухвали та в такому обсязі, що у суду не було підстав для висновку, що за такою заявою не може бути відкрито провадження у справі.

Враховуючи наведене, колегія судів приходить до висновку, що при вирішенні питання про повернення позовної заяви позивачу, суд проявив надмірний формалізм у застосуванні законодавчих положень, чим порушив статтю 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 06 жовтня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 04 липня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра