ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 639/1852/21

провадження № 22ц/818/1625/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Харківська міська рада,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року в складі судді Баркової Н.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 14 грудня 1994 року АТЗТ «Харківський жировий комбінат» надано в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 для експлуатації виробничих будівель та споруд обслуговування під`їзної колії та влаштування додаткового виїзду автотранспорту строком до 14 грудня 2019 року. Між Харківською міською радою та АТЗТ «Харківський жировий комбінат» укладено договір на право тимчасового користування землею від 25 вересня 2001 року № 2539. У зв`язку з закінченням строку тимчасового користування земельною ділянкою згідно договору № 2539 земельна ділянка актом приймання-передачі від 07 лютого 2020 року № 51/20, кадастровий номер :12:015:0011, передана до запасу міста Харкова (інше речове право припинено 24 лютого 2020 року).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 210019783 від 25 травня 2020 року нежитлові будівлі літ «А-4», «Б/1 -1», «В-1», «В/1 -1», «Г-1», «Д-1», «Е-2», «Е/1-1», «Ж-1», «Ж/1-1» «3-2», «И/1-1», «И-2», «К-2», «К/1-1», «М-1», «Н-2», «0-2», «П-3», «П/1-1», «Р-2», «Р/1-1», «С/1-1», «Т/1-1», «Т-2», «У-1», «Ф/1-1», «Х-1», «Х/1-1», «Ч-1», «Ч/1-1», «Я/1-1», «Д/1-1», «3/1-1» по проспекту Ново-Баварському № 120 зареєстровані за Приватним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат» з 05 березня 2014 року, нежитлова будівля літ «С-2» по АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_1 з 25 січня 2006 року. Право користування земельною ділянкою по проспекту Ново-Баварському № 120 Приватного акціонерного товариства «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 у встановленому порядку не оформлено.

Рішенням Харківської міської ради від 22 квітня 2020 року № 2094/20 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,4010 га, кадастровий номер :12:015:0011, на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 10,2160 га, земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 1,1850 га для експлуатації виробничих будівель транспорту, обслуговування під`їзної залізничної колії та влаштування додаткового виїзду автотранспорту по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 серпня 2019 року № НВ-019 земельна ділянка площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) знаходилась у комунальній власності. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення; код КВЦПЗ - 11.02. «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості». Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 11 квітня 2008 року.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право тимчасового користування Приватного акціонерного товариства «Харківський жировий комбінат» земельною ділянкою площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) припинено 24 лютого 2020 року. Водночас, зазначена земельна ділянка перенесена до архіву 07 липня 2020 року. Приймаючи до уваги відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер:12:015:0011), вказана земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 серпня 2019 року № НВ-019.

Зазначила, що ОСОБА_1 у період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року використовував земельну ділянку комунальної форми власності по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) та не сплачував за користування вказаною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки, за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Посилалася на те, що Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 серпня 2019 року № НВ-019 та встановлено, що на раніше сформованій земельній ділянці площею 11,4010 га (кадастровий номер :12:015:0011) по АДРЕСА_1 розташовані нежитлові будівлі, право власності на які зареєстровано за Приватним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 . Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 серпня 2019 року № НВ-019, площа земельної ділянки з кадастровим номером :12:015:0011 складає 11,4010 га. За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 18 серпня 2020 року.

Вказала, що нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання об`єктів нерухомого майна, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Таким чином, у зв`язку з використанням відповідачем протягом спірного періоду нежитлової будівлі літ «С-2» презюмується його користування спірною земельною ділянкою, тому ОСОБА_1 , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на вказану земельну ділянку.

Вважала, що ОСОБА_1 зберіг кошти за використання земельної ділянки площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) у розмірі орендної плати за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 106 716,49 грн, вирахувавши цю суму пропорційно із загального розміру безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки як приватного акціонерного товариства «Харківський жировий комбінат», так і ОСОБА_1 з суми 1 667 445,21 грн, тобто 6,4% від цього розміру.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 11,4010 га з кадастровим номером № :12:015:0011 по АДРЕСА_1 з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року в сумі 106 716,49 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року в задоволенні позову Харківській міській раді відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав доказам у справі належну оцінку, не врахував того, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі літ «С-2» загальною площею 1787,6 кв м з 25 січня 2006 року по АДРЕСА_1 . Однак, він не є власником та постійним користувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. Оскільки на земельній ділянці загальною площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) знаходиться нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 та Приватному акціонерному товариству «Харківський жировий комбінат», то розмір безпідставно збережених коштів за її використання був визначений шляхом застосування пропорційного підходу відповідно до площі належного відповідачу нерухомого майна, розташованій на цій земельній ділянці. Зазначила, що відповідач безпідставно використовує частину спірної земельної ділянки та зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі за відсутності укладеного договору, а Харківська міська рада втрачає кошти від орендної плати.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Харківська міська рада не довела, що її права порушено та потребують захисту.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішеннями Виконавчого комітету Харківської міської ради № 746 від 14 грудня 1994 року, № 241 від 10 березня 1999 року, № 959 від 13 червня 2001 року АТЗТ «Харківський жировий комбінат» надано в тимчасове користування земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 11,4010 га для експлуатації виробничих будівель та споруд обслуговування під`їзної залізничної колії та влаштування додаткового в`їзду автотранспорту строком до 14 грудня 2019 року.

На підставі вказаних рішень між Харківською міською радою та АТЗТ «Харківський жировий комбінат» укладено договір на право тимчасового користування землею від 25 вересня 2001 року № 2539 (а.с.35-36).

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 серпня 2019 року № НВ-019 земельна ділянка площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) знаходиться у комунальній власності. Категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення; код КВЦПЗ - 11.02. «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості». Категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання земельної ділянки для експлуатації виробничих будівель та споруд, обслуговування під`їздної залізничної колії та влаштування додаткового в`їзду автотранспорту. Дата державної реєстрації земельної ділянки 05 серпня 2019 року (а.с.40-45).

У зв`язку з закінченням строку тимчасового користування земельною ділянкою згідно договору № 2539 земельна ділянка актом приймання-передачі від 07 лютого 2020 року № 51/20, кадастровий номер :12:015:0011, по АДРЕСА_3 ) передана орендарем Приватним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат» (колишня назва АТЗТ «Харківський жировий комбінат») до земель запасу міста Харкова (а.с.37).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 248889042 від 18 березня 2021 року земельна ділянка, кадастровий номер :12:015:0011, площею 11,4010 га зареєстрована 24 лютого 2020 року на праві комунальної власності за Харківською міською радою Харківської області (інше речове право у вигляді тимчасового користування землею припинено 24 лютого 2020 року) (а.с.32-34).

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 . З урахуванням витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18 березня 2020 року № 2524/0/45-20, копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 серпня 2019 року № НВ-019 та обстеженням на місцевості встановлено, що на раніше сформованій земельній ділянці площею 11,4010 га (кадастровий номер :12:015:0011) по АДРЕСА_1 розташовані нежитлові будівлі, право власності на які зареєстровано за Приватним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 . За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 18 серпня 2020 року, де також вказано, що право користування вказаною земельною ділянкою Публічним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 у встановленому порядку не оформлено (а.с.51-56).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 248889589 від 18 березня 2021 року вбачається, що нежитлові будівлі літ «А-4», «Б/1 -1», «В-1», «В/1-2», «Г-1», «Д-1», «Е-2», «Е/1-1», «Ж-1», «Ж/1-1» « З-2», «И/1-1», «И-2», «К-2», «К/1-1», «М-1», «Н-2», « О-2», «П-3», «П/1-1», «Р-2», «Р/1-1», «С/1-1», «Т/1-1», «Т-2», «У-1», «Ф/1-1», «Х-1», «Х/1-1», « Ч-1», « Ч/1-1», «Я/1-1», «Д/1-1», «3/1-1» по проспекту Ново-Баварському № 120 зареєстровані на праві приватної власності за Приватним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат».

За ОСОБА_1 з 25 січня 2006 року на праві приватної власності зареєстрована нежитлова будівля літ «С-2» загальною площею 1787, 6 кв м по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний номер № 166 від 19 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д., акт прийому-передачі від 19 січня 2006 року (а.с.25-34).

Копія договору купівлі-продажу від 19 січня 2006 року, укладеного між АТЗТ «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 знаходиться в матеріалах справи. У вказаному договорі, зокрема, зазначено, що відчужувана нежитлова будівля двоповерхова, загальною площею 1787,6 кв м (а.с.105зворот-106).

Рішенням Харківської міської ради від 22 квітня 2020 року № 2094/20 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,4010 га, кадастровий номер :12:015:0011, на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 10,2160 га, земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 1,1850 га для експлуатації виробничих будівель та споруд, обслуговування під`їзної залізничної колії та влаштування додаткового в`їзду автотранспорту по АДРЕСА_1 (а.с.38).

Відповідачем ОСОБА_1 надані суду копії актів узгодження вартості плати за використання земельної ділянки № 4 від 31 березня 2020 року, № 6 від 30 квітня 2020 року, № 7 від 31 травня 2020 року, № 8 від 30 червня 2020 року, відповідно до яких Приватне акціонерне товариство «Харківський жировий комбінат» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Господар» склали акти про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Господар» здійснював використання земельної ділянки та зобов`язується компенсувати вартість у повному об`ємі. Узгоджена вартість використання земельної ділянки за березень 2020 року 21 509,54 грн, за квітень 2020 року 21 509,54 грн, за травень 2020 року 21 509,54 грн, за червень 2020 року 21 509,54 грн. Сторони претензій один до одного не мають (а.с.113-116).

В подальшому як вбачається з протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Господар» від 10 грудня 2021 року, одним з учасників якого є ОСОБА_1 , вирішено припинити Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Господар» шляхом його ліквідації за рішенням загальних зборів учасників (а.с.117-118).

Із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 2524/0/45-20 від 18 березня 2020 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :12:015:0011, становить 1 667 445,20 грн (а.с.46).

За розрахунком за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства Приватним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року склала 1 667 445,21 грн, виходячи з Положення «Про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові», затвердженого рішенням 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27 лютого 2008 року № 41/08 зі змінами та доповненнями (далі Положення) (а.с.47-50).

Пунктом 4.1. Положення «Про порядок визначення розміру орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові», затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27 лютого 2008 року № 41/08, порядок розрахунку орендної плати, встановлений розділом II цього Положення, не розповсюджується на землі, перелік яких наведений в таблиці.

Так, строк оренди від 1 до 10 років складає 100% від орендної плати; строк оренди від 11 до 15 років складає 90% від орендної плати; строк оренди від 16 до 20 років складає 80% від орендної плати; строк оренди від 21 до 25 років складає 70% від орендної плати; строк оренди від 26 до 50 років складає 60% від орендної плати.

Пунктом 2.6. Положення встановлено, що орендна плата за земельну ділянку розраховується в залежності від терміну оренди із застосуванням відповідних відсотків від розрахункового розміру орендної плати (а.с.47).

В тексті позову та письмових поясненнях Харківська міська рада навела розрахунок суми безпідставно збережених коштів саме до відповідача ОСОБА_1 і вказала, що ним застосовується вихідна ставка у розмірі 100% від орендної плати, а також загальна площа об`єктів нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за землекористувачами, яка складає: 26 102,9 кв м (Приватне акціонерне товариство «Харківський жировий комбінат») + 1787,6 кв м ( ОСОБА_1 ) = 27890,5 кв м. Для встановлення долі земельної ділянки з кадастровим номером :12:015:0011 по АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , слід застосувати наступну пропорцію: 114010 кв м (площа земельної ділянки) х 1787,6 кв м ( ОСОБА_1 ) / 27890,5 кв м (загальна площа) = 7307,30 кв м. З огляду на вказані розрахунки, ОСОБА_1 використовує 6,4% зазначеної вище земельної ділянки площею 11,4010 га (7307,30 х 100%/114010 кв.м =6,4 %).

Отже, позивач вважає, що оскільки загальний розмір безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки загалом визначений в сумі 1 667 445,21 грн, то ОСОБА_1 зберіг кошти за використання земельної ділянки у розмірі орендної плати за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 106 716,49 (1667445,21 грн х 6,4% / 100%) (а.с.8,9,102,103).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10 червня 2021 року у справі № 922/904/21 відмовлено в позові Харківської міської ради до Приватного акціонерного товариства «Харківський жировий комбінат» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року в порушення вимог статей 125,126 ЗК України, використовував земельну ділянку площею 10,6702 га по АДРЕСА_1 , яка є частиною земельної ділянки :12:015:0011 площею 11,4010 га без виникнення у відповідача права власності на землю, права постійного користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки без державної реєстрації. У зв`язку з тим, що дана земельна ділянка залишається в комунальній власності, відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельної ділянки, з нього необхідно стягнути безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1 182 129,92 грн (а.с.136-147).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23 вересня 2021 року апеляційна скарга Харківської міської ради залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 10 червня 2021 року у справі № 922/904/21 - залишено без змін (а.с.153-161).

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату - платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Водночас Земельний кодекс України регламентує перехід права на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів ОСОБА_2 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст. Він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 924/856/20.

Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.

У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.

Частинами першої та другої статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Зазначений правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20), від 22 вересня 2022 року у справі № 342/117/20 (провадження № 61-20578св21), від 14 грудня 2022 року у справі № 727/9074/21 (провадження № 61-7096св22), від 01 березня 2023 року у справі № 751/1543/19 (провадження № 61-9917св22), від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/21 (провадження № 61-11290св22).

Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 912/1188/17, від 21 січня 2019 року у справі № 902/794/17, від 04 лютого 2019 року у справі № 922/3409/17, від 12 березня 2019 року у справі № 916/2948/17, від 09 квітня 2019 року у справі № 922/652/18, від 21 травня 2019 року у справі № 924/552/18, від 17 березня 2020 року у справі № 922/2413/19.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, 20 вересня 2018 року у справі № 925/230/17 та численних постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах, прийнятих з їх урахуванням. Зокрема, у постанові від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду зазначив, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Матеріали справи свідчать про те, що дата державної реєстрації земельної ділянки площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) - 05 серпня 2019 року та земельна ділянка знаходиться у комунальній власності.

З 25 січня 2006 року ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення літ «С-2» загальною площею 1787,6 кв м по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний номер № 166 від 19 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д., акт прийому-передачі від 19 січня 2006 року, яке розміщене на земельній ділянці Харківської міської ради.

В свою чергу, на підставі рішень Виконавчого комітету Харківської міської ради № 746 від 14 грудня 1994 року, № 241 від 10 березня 1999 року, № 959 від 13 червня 2001 року між Харківською міською радою та АТЗТ «Харківський жировий комбінат» укладено договір на право тимчасового користування землею від 25 вересня 2001 року № 2539, за яким комбінату надано в тимчасове користування земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 11,4010 га для експлуатації виробничих будівель та споруд обслуговування під`їзної залізничної колії і влаштування додаткового в`їзду автотранспорту строком до 14 грудня 2019 року.

У зв`язку з закінченням строку тимчасового користування земельною ділянкою згідно договору № 2539 земельна ділянка актом приймання-передачі від 07 лютого 2020 року № 51/20, кадастровий номер :12:015:0011, по проспекту Ново-Баварському № 120 (колишній пропект Ілліча № 120) передана орендарем Приватним акціонерним товариством «Харківський жировий комбінат» (колишня назва АТЗТ «Харківський жировий комбінат») до земель запасу міста Харкова.

Разом із цим, договір оренди укладено не було. ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою без оформлення права користування.

Таким чином, предметом позову у цій справі є стягнення із власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року включно в розмірі 106 716,49 грн.

Встановивши, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень, розташованих на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Харківській міській раді, зокрема, у період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року включно, використовує її без належного оформлення права оренди, не сплачує орендну плату, отже за рахунок власника цієї земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, колегія суддів дійшла висновку про наявність у ОСОБА_1 обов`язку повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

При визначенні розрахунку безпідставно збережених коштів, колегія суддів виходить із частки відповідача у нерухомому майні (6,4 % від загальної площі нежитлових приміщень), для обслуговування якого використовується спірна земельна ділянка, враховує витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а також виключення, встановлені пунктом 52-4 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/12 (провадження № 61-11290св22).

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку.

Визначаючи розмір недоотриманого доходу від користування земельною ділянкою в розмірі 106 716,49 грн (6,4% від загального розміру безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки як Приватного акціонерного товариства «Харківський жировий комбінат», так і ОСОБА_1 в розмірі 1 667 445,21 грн), колегія суддів враховує площу займаної земельної ділянки в розмірі 1,1850 га (6,4% від загальної площі нежитлових приміщень) та вираховує цю суму шляхом множення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на ставку річної орендної плати. Наведений позивачем розрахунок неотриманого доходу підтверджується належними доказами та є обґрунтованим.

Разом із цим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів спростування відповідачем, наданого позивачем розрахунку недоотриманого доходу.

Доказів того, що за визначений позивачем період для стягнення сум, діяла інша ставка річної орендної плати аніж 4%, матеріали справи не містять і відповідачем на спростування саме цієї ставки належних, достовірних та допустимих доказів не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Харківської міської ради задоволено в повному обсязі, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2102,00 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн, а всього 5507,00 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 11,4010 га з кадастровим номером № :12:015:0011 по АДРЕСА_1 з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року в сумі 106 716,49 грн та витрати зі сплати судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 5507,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2023 року.