Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі Щепановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2022 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.03.2021 між ТОВ «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №99388а1к3, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .

18.10.2021 року о 12 год. 10 хв. в м. Києві по вул. 53 Садова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала водій ОСОБА_2 та автомобіля «Nіssan», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала водій ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2021 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2997937 від 28.10.2021 року та умов Договору страхування №99388а1к3 від 31.01.2021 року, розмір страхового відшкодування склав 27 476,91 грн., яке позивачем було сплачено на СТО згідно платіжного доручення №832741 від 29.10.2021 року.

Згідно ст. 22 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.3 цієї статті зазначає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

16.09.2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

26.09.2022 року до суду надійшла довідка про зареєстроване місце проживання особи.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.10.2022 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без руху.

25.10.2022 року від позивача Приватного акціонерного товариства «СК «АРКС» надійшло клопотання про надання доказів на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.10.2022 року відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідачки не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 22 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.3 ст. 22 Цивільного кодексу України зазначає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92р.:

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови).

Судом встановлено, що 18.10.2021 року о 12 год. 10 хв. в м. Києві по вул. 53 Садова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала водій ОСОБА_2 та автомобіля «Nіssan», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала водій ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2021 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

За таких вище обставин, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1 у ДТП, яка сталася 18.10.2021 року встановлена та в порядку вимог ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2997937 від 28.10.2021 року та умов Договору страхування №99388а1к3 від 31.01.2021 року, розмір страхового відшкодування склав 27 476,91 грн., яке позивачем було сплачено на СТО згідно платіжного доручення №832741 від 29.10.2021 року.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки застрахована не була, що підтверджується відміткою про відсутність полісу ОСЦПВ в схемі ДТП.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Заборгованість відповідача перед ПАТ «СК «АРКС» складає: 27 476,91 грн. (загальна сума відшкодування за договором страхування транспортного засобу, яку відшкодувало ПАТ «СК «АРКС» своєму страхувальнику).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 27 476,91 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 11, 993, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС», , місцезнаходження якого за адресою: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8 матеріальну шкоду в сумі 27 476,91 грн. та судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.10.2023.

Суддя: О.М. Букіна