Провадження № 2/522/2092/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», та відповідно до пред`явлених вимог, позивач просив суд:

«Визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 » та поновити дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» ().

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30.08.2022 по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 150 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допустити до негайного виконання».

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з 17 травня 2021 року перебуває у трудових відносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та працює на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ».

Указом Президента України від 24 квітня 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з веденням воєнного стану в Україні» (зі змінами), погодженого з Первинною профспілковою організацією працівників ДП «АМПУ», встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 год. 30 хв. 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер.

Наказом ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 », припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), аналітику консолідованої інформації 1 категорії відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 2 Наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к, призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

На думку позивача, пункт другий наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к в частині призупинення дії трудового договору є незаконним, суперечить вимогам статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки у обох сторін трудових відносин була та є можливість виконувати обов`язки, а тому у ДП «АМПУ» були відсутні підстави для призупинення дії трудового договору, укладеного з ним.

Вважає, що він має право на отримання належної йому суми заробітної плати за період незаконного призупинення дії трудового договору.

Також внаслідок порушення його прав у сфері трудових відносин, йому спричинена моральна шкода, яку оцінює у 150 000,00 грн.

26 грудня 2022 року, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовну заяву передано для розгляду судді Свяченої Ю.Б.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 січня 2023 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 січня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшлоповідомлення про відсутність матеріалів у електронній справі від 14 січня 2023 року.

Також, 16 січня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшлазаява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу від 14 січня 2023 року та заява про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти від 14 січня 2023 року

20 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ДП «АМПУ» просить відмовити в задоволенні позову, зокрема вказуючи на те, що призупинення дії трудового договору з позивачем є законним, а позивач не дотримався запровадженого на період воєнного стану особливого порядку врегулювання трудового спору, оскільки не оскаржив наказ до Держпраці України, а тому передчасно звернувся до суду. Крім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки зі змісту статті 235 КЗпП України поновленню підлягають лише звільнені працівники, а трудові відносини між позивачем та відповідачем не припиненні. Також, вважає, що позивач обрав неналежного відповідача за вимогою про стягнення середнього заробітку, оскільки відшкодування працівникам, пов`язаних із призупиненням трудових договорів грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави агресора. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не надав разом з позовною заявою допустимих доказів набуття позивачем членства у профспілці.

Також, 20 січня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про визнання доказу недопустимим, неналежним, недостовірним від 20 січня 2023 року,клопотання про витребування доказів від 20 січня 2023 року та клопотання про витребування оригіналу електронного доказу від 20 січня 2023 року.

20 січня 2023 року до суду від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження по справі. В обґрунтування заяви зазначено, що статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» запроваджене спеціальне регулювання трудових відносин, що передбачає спеціальний, досудовий порядок з`ясування питань, що входять до предмету доказування у справі. На думку представника Відповідача, лише виконання цієї особливої процедури адміністративного оскарження є обов`язковою умовою для виникнення права позивача звернутись до суду, у зв`язку з цим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

03 лютого 2023 року позивач надав заперечення проти вказаної заяви, в яких зокрема зазначив, що станом на момент звернення до суду та на момент подання відповіді на відзив законодавством не затверджено форми припису про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення про працю іншим шляхом, а тому проведення відповідної перевірки зі сторони Держпраці є неможливим.

03 лютого 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач виклав заперечення щодо дотримання досудового врегулювання спору та неефективності способу захисту шляхом його поновлення на роботі, просив суд приєднати до матеріалів справи відповідь на відзив та задовільнити позовну заяву.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13 березня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

27 березня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив) від 25 березня 2023 року, у яких наголошено на особливий порядок правового регулювання трудових відносин та обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Також зазначено, що вимога позивача про стягнення прямо суперечить матеріальній нормі статті 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а ДП «АМПУ» категорично не визнає вимоги про стягнення грошових коштів і членство позивача у профспілці.

28 березня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача подав додаткові пояснення у справі від 27.03.2023 року, відповідно до яких надано докази надіслання заперечень на відповідь на відзив на адресу третьої особи.

30 березня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про визнання явки позивача обов`язковою та допит позивача в якості свідка, відповідно до якого просить суд викликати в судове засідання і визнати обов`язковою особисту участь позивача у судовому розгляді з метою отримання особистих пояснень, а також допиту в судовому засіданні в якості свідка.

18 квітня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача подав заяву разом з якою подав докази поновлення дії трудового договору з позивачем з 01 травня 2023 року на підставі наказу від 14 квітня 2023 року №168-к.

25 травня 2023 року до суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення щодо розрахунку середньоденної заробітної плати та розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, до яких додано розрахункові листи заробітної плати надані ДП «АМПУ» за період лютий 2021 року - лютий 2022 року.

25 травня 2023 року до суду від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження по справі. В обґрунтування заяви зазначено, що станом на день розгляду відсутній предмет спору, оскільки дія трудового договору відновлена згідно з наказом від 14 квітня 2023 року №168-к.

У судовому засіданні, яке відбулось 25 травня 2023 року представник відповідача подані заяви про закриття провадження підтримав, просив задовольнити. Представник позивача та позивач проти задоволення заяв заперечували.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про закриття провадження з підстав недотримання заходів досудового врегулювання спору. Також, відмовлено у задоволенні заяви про закриття провадження з підстав пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

26 вересня 2023 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі відповідно до яких надані заперечення щодо позиції Позивача з приводу незаконності призупинення дії трудового договору та розрахунку вимушеного прогулу за час призупинення дії трудового договору.

У судовому засіданні, яке відбулось 26 вересня 2023 року представник позивача просив задовольнити позовну заяву. Представник відповідача проти задоволення позовної заяви заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, надавши оцінку в їх сукупності, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17 травня 2021 року перебуває у трудових відносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та працює на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08. год. 30 хв. 01 березня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Простій не стосується працівників апарату управління ДП «АМПУ», які проходять військову службу за призовом під час мобілізації; залучених до виконання трудової повинності; працюють згідно з змінним графіком роботи.

Окрім того, підпунктом 3.2. Наказу 28.02.2022 № 84-к визначено, що залучення працівників апарату управління ДП «АМПУ» до роботи за основним місцем роботи (робочому місці) відбувається виключно у разі крайньої необхідності, за погодженням або з ініціативи керівника відповідного структурного підрозділу апарату управління, та виключно за умови гарантування безпечних умов праці.

Наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 85-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» внесено зміни до наказу ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к. Зокрема, підпункт 3.2 пункту 3 викладено у такій редакції: «3.2. Залучення працівників апарату управління ДП «АМПУ» до роботи відбувається виключно у разі крайньої необхідності за їх згодою, за ініціативи керівника підприємства та/або керівника відповідного структурного підрозділу апарату управління, та виключно за умови гарантування безпечних умов роботи.

Наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 86-к «Щодо припинення простою для працівників, які залучаються до роботи» установлено, що простій для працівників апарату управління ДП «АМПУ», які залучаються до роботи відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 наказу ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), припиняється виключно на день/дні їх залучення до роботи.

Наказом ДП «АМПУ» від 31 березня 2022 року № 102-к «Про організацію трудових відносин в апараті управління ДП «АМПУ» в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану в Україні з 01 квітня 2022 року встановлено в апараті управління ДП «АМПУ» нормальну тривалість робочого часу працівників, режим роботи, час початку та закінчення щоденної роботи відповідно до норм, визначених пунктом 4.1.1. розділу ІV «Робочий час і час відпочинку. Трудова дисципліна» Колективного договору, пунктами 5.1 та 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (додаток 1 до Колективного договору) за виключенням норми щодо скорочення на одну годину робочого дня напередодні святкових і неробочих днів; не застосовувати норми частин 3-5 ст.67 Кодексу законів про працю України та пункту 4.1.5 розділу ІV «Робочий час і час відпочинку. Трудова дисципліна» Колективного договору щодо перенесення святкових і робочих днів з метою оптимального використання святкових і робочих днів; не застосовувати норми ст.ст.71-75 Кодексу законів про працю України щодо заборони роботи у вихідні дні, виняткового порядку застосування роботи у вихідні, святкові і неробочі дні та щодо компенсації роботи у вихідні, святкові і неробочі дні. З 01 березня 2022 року призупинено дію наказів ДП «АМПУ» щодо встановлення доплат та надбавок працівникам апарату управління; встановлено працівникам апарату управління, які залучаються до роботи або працюють за графіками змінності у період дії воєнного стану в Україні, доплату за роботу в умовах воєнного стану у розмірі 20% посадового окладу за фактично відпрацьований час.

Наказом ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 », керуючись Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон), враховуючи наказ Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року №256 «Про закриття морських портів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2022 року за №470/37806, а також призупинення діяльності портових операторів в більшості морських портів України, що вплинуло на фінансовий стан підприємства, відсутність організаційних та технічних умов для виконання роботи певними категоріями працівників апарату управління ДП «АМПУ», - припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), аналітику консолідованої інформації 1 категорії відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 2 Наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к, призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

07 вересня 2022 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою щодо усунення порушення норм трудового законодавства України та Колективного договору, в якій повідомив відповідача, що він має можливість виконувати роботу в подальшому, а тому призупинення з ним дії трудового договору є незаконним.

Наказом ДП «АМПУ» від 01 вересня 2022 року № 264-к «Про припинення простою та запровадження дистанційної роботи працівникам апарату управління ДП «АМПУ» припинено з 05 вересня 2022 року простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), працівникам апарату управління згідно з переліком, що додається (пункт 1 наказу); запроваджено з 05 вересня 2022 року дистанційну роботу для працівників апарату управління згідно з переліком, що додається, тимчасово до припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункту 2 наказу).

Згідно з Переліком працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким припиняється простій та запроваджується дистанційна робота з 05 вересня 2022 року, який є додатком до наказу ДП «АМПУ» 01 вересня 2022 року № 264-к, дистанційну роботу запроваджено працівникам апарату управління ДП «АМПУ». Серед працівників, зазначених у даному Переліку, позивач ОСОБА_1 відсутній.

Наказом ДП «АМПУ» від 14 квітня 2023 року № 168-к «Про поновлення дії трудових договорів», керуючись ст.13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (зі змінами), враховуючи рапорт з основної діяльності начальника служби аналізу та управління ризиками апарату управління Вакуленко Е.П. від 10 квітня 2023 року №174/10-03-10-р, відновлено з 01 травня 2023 року дію трудових договорів, укладених з наступними працівниками апарату управління, зокрема, з аналітиком консолідованої інформації 1 категорії відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками ОСОБА_1 .

Вищевказані обставини встановлені судом сторонами не оспорювались.

Таким чином, з 01 травня 2023 року та станом на день розгляду даної справи позивач приступив до роботи за основним місцем роботи (робочим місцем) та перебуває на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ».

Судом достовірно встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем своїх трудових прав, який вважає призупинення з ним дії трудового договору незаконним.

Предметом доказування у справі є законність пункту 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 » в частині призупинення з 30 серпня 2022 року дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні; стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 30 серпня 2022 року по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, а також стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), Законів України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про правовий режим воєнного стану», «Про морські порти України».

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Разом з тим, відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 26, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 62 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року станом на 30 діб.

Наступними Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року№ 254/2023 та від 17 серпня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з пунктом 3 вказаного Указу Президента України, у зв`язку з введенням воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», регулюються Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2023 року № 2352-ІХ (далі Закон № 2136-ІХ).

Статтею 1 Закону № 2136-ІХ передбачено, що цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

В частинах 2, 3 статті 1 Закону № 2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначаються вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною першою статті 13 Закону № 2136-ІХ , в редакції чинній на момент видачі оспорюваного наказу, визначено, що призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону № 2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 2136-ІХ главу ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на викладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ, також можуть та/або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав роботодавцю та працівнику право ініціювати призупинення дії трудового договору на строк не більше ніж період дії воєнного стану, що не припиняє трудових відносин, у зв`язку з чим, заробітна плата, гарантійні та компенсаційні виплати працівнику не виплачуються.

Роботодавець має право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливість роботодавцем надавати роботу, так і неможливість виконувати роботу працівником.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону № 2136-ІХ призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням), в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Таким чином, законодавець прямо передбачив, що призупинення дії трудового договору може відбуватись не тільки за умов повного призупинення діяльності роботодавця та у випадку неможливості виконання роботи всіма працівниками, а лише у випадку неможливості внаслідок військової агресії проти України надання певної роботи та виконання роботи конкретними працівниками.

Аналогічні висновки зазначено у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2023 року у справі № 754/5488/22 (провадження № 61-6588св23).

Аналізуючи вказані вище норми, суд приходить до висновку, що призупинення трудового договору у даному випадку було можливе за наявності наступних умов: відсутність у роботодавця можливості для надання роботи працівнику у зв`язку з військовою агресією проти України та (або) відсутності у працівника можливості виконання роботи у зв`язку з військовою агресією проти України.

Як встановлено судом, зокрема із направленої 07 вересня 2022 року засобами поштового зв`язку позивачем відповідачу вимоги, позивач повідомив, що він з 01 березня 2022 року був готовий та мав можливість і бажання виконувати роботу.

Разом з тим, дана вимога позивача не може бути беззаперечним доказом того, що у позивача у зв`язку з військової агресією проти України у період призупинення дії трудового договору була робота та можливість її виконувати.

У той же час бажання і готовність позивача виконувати свої обов`язки не є підставою для скасування наказу щодо призупинення дії трудового договору та не передбачено чинним законодавством для врахування під час прийняття відповідного рішення.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й дозволеного матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлювання своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, у даному випадку судом має дослідитися питання чи були у відповідача підстави для видачі оспорюваного наказу у зв`язку із неможливістю саме відповідачем надавати роботу позивачу у зв`язку з військовою агресією проти України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про морські порти України» адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Статтею 15 Закону України «Про морські порти України» встановлено, що Адміністрація морських портів України утворюється з метою, зокрема утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту; надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки; організації та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури державної власності, у тому числі гідротехнічних споруд, систем забезпечення безпеки мореплавства, розташованих у межах території та акваторії морського порту; організації та забезпечення безпеки мореплавства; справляння та цільового використання портових зборів.

Відповідно до Статуту ДП «АМПУ», затвердженого наказом Мінінфраструктури від 17 травня 2012 року № 301 у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14.01.2022 № 14 (нова редакція) (далі - Статут), ДП «АМПУ» є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 року № 133 «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі - Уповноважений орган управління) (пункт 1).

ДП «АМПУ» створено з метою, передбаченою статтею 15 Закону України «Про морські порти України», та встановленими чіткими цілями згідно з Порядком встановлення чітких цілей діяльності для державних унітарних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2016 року № 1052 (пункт 5).

ДП «АМПУ» є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації, яка здійснюється відповідно до вимог законодавства України (пункт 10).

Відповідно до пункту 77 Статуту основним показником фінансових результатів господарської діяльності ДП «АМПУ» є прибуток.

Чистий прибуток ДП «АМПУ», який залишається після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат, витрат на оплату праці, оплати відсотків по кредитах банків, сплати передбачених законодавством України податків та інших платежів до бюджету та відрахувань у цільові та інші фонди, залишається у повному його розпорядженні та використовується відповідно до законодавства України.

Таким чином, ДП «АМПУ» самостійно без залучення коштів державного бюджету здійснює оплату праці працівників підприємства. При цьому такі кошти ДП «АМПУ» отримує від комерційної діяльності, а не з державного бюджету.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року № 256 «Про закриття морських портів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2022 року за №470/37806, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю здійснення обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності, робіт, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», статті 5 Закону України «Про морські порти України», Порядку відкриття та закриття морських портів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року № 495, на підставі подання ДП «АМПУ» від 28.04.2022 № 850/10- 01-01/Вих, погодженого Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 28 квітня 2022 року, закрито морські порти Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон з дня набрання чинності цим наказом до відновлення контролю над зазначеними морськими портами. Наказано ДП «АМПУ» забезпечити внесення відомостей до Реєстру морських портів України, Державній службі морського та внутрішнього водного транспорту і судноплавства України, підприємствам, установам, організація, що входять до сфери управління Міністерства інфраструктури України привести власні акти у відповідність до цього наказу.

Відповідно до навігаційних та прибережних попереджень (ПРИП) №№ 83/22, 84/22, 85/22, 86/22, 87/22, 88/22, 89/22, 90/22, 91/22, 93/22 від 24 лютого 2022 року, №№ 96/22 та 97/22 від 27 лютого 2022 року, №№ 100/22 та 101/22 від 09 березня 2022 року, № 106/22 від 17 березня 2022 року, № 107/22 від 18 березня 2022 року та № 108/22 від 19 березня 2022 року плавання в районах, визначених координатами, заборонено.

Судом визнається загальновідомими обставинами, що протягом усього періоду воєнного стану узбережжя Чорного та Азовського морів України перебувають під потужним ракетно-артилерійським обстрілом, у тому числі українські морські порти, розташовані на них, та об`єкти портової інфраструктури, постійною залишається і мінна небезпека.

Зазначені обставини очевидно позбавили умов та можливості ведення господарсько-фінансової діяльності, виконання законодавчих і статутних цілей ДП АМПУ, а також вплинули на безпечні й належні умови праці працівників підприємства.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що закриття частини морських портів, таких як Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон, обмеження заходів суден до інших морських портів України, розташованих на узбережжі Чорного моря, яке відбулося саме у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, вплинуло на фінансовий стан підприємства, яке згідно Статуту діє як державне комерційне підприємство та отримує прибуток від своєї господарської діяльності, зокрема з утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту; надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки; організації та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури державної власності, у тому числі гідротехнічних споруд, систем забезпечення безпеки мореплавства, розташованих у межах території та акваторії морського порту; організації та забезпечення безпеки мореплавства; справляння та цільового використання портових зборів.

При цьому, факт закриття морських портів, обмеження руху суден у інших портах, неможливість функціонування виробничих потужностей портової інфраструктури, неможливість надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту, справляння та цільового використання портових зборів, організації та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, безумовно свідчить про зменшення обсягу роботи, яку ДП «АМПУ» могло надавити своїм працівникам, та виключили можливість ДП АМПУ забезпечити роботою усіх працівників відповідно до їх посадових обов`язків.

Таким чином, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України відбулося закриття частини морських портів України та обмеження руху суден у інших портах, скоротило обсяг господарської діяльності Державного підприємства «АМПУ», що свідчить про неможливість забезпечення роботою усіх своїх працівників Державним підприємством «АМПУ» відповідно до їх посадових обов`язків.

Суд приходить до висновку, що аналіз конкретних посадових обов`язків ОСОБА_1 , із врахуванням неможливості здійснення ДП АМПУ своєї господарської діяльності у морських портах України, виконання цілей та мети, а також запроваджений простій підприємства з березня 2022 року, свідчать про неможливість ДП АМПУ забезпечити ОСОБА_1 роботою відповідно до його трудових обов`язків, що і зумовлює неможливість виконання ним роботи, обумовленої трудовим договором.

Твердження позивача, що у роботодавця була відсутня головна умова для призупинення дії трудового договору, а саме: абсолютна неможливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, оскільки під абсолютною неможливістю варто розуміти випадки неможливості забезпечувати працівникові умови праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи зазначеним працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва або майно роботодавця знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежним від роботодавця причин є неможливими, не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку відповідач прийняв рішення про призупинення дії трудових договорів із певними працівниками саме у зв`язку із частковим зупиненням діяльності підприємства та, як наслідок, відсутністю такої роботи для виконання цими працівниками, а тому готовність позивача виконувати роботу та здатність відповідача організувати виробничий процес та керувати ним не є єдиною ознакою можливості відповідача надавати працівнику роботу у даному випадку.

Із цих же підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач мав можливість забезпечувати своїх працівників роботою, оскільки частина морських портів України не була закрита та підприємство продовжувало отримувати прибуток, а тому підстави для призупинення трудового договору із позивачем у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» були відсутні, тому що підставою для призупинення дії трудового договору із позивачем є саме часткове зупинення діяльності підприємства та, як наслідок, відсутність такої роботи для виконання працівником.

Суд також відхиляє посилання позивача на пояснювальну записку до фінансового плану 2022 року з огляду на те, що сам фінансовий план відображає лише очікувані фінансові результати в запланованому році, джерела формування коштів та напрями їх використання, при цьому виконання фінансового плану здійснюється державним підприємством безпосередньо у процесі господарської діяльності та у подальшому підприємство надає звіт про виконання фінансового плану .

При цьому, суд вважає доведеним причинно-наслідковий зв`язок між збройною агресією російської федерації проти України та видачею відповідачем наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 » із підстав наведених судом вище, а тому приходить до висновку, що відповідач правомірно видав оспорюваний наказ, посилаючись на вимоги статті 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», наказ Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року №256 «Про закриття морських портів», а також призупинення діяльності портових операторів в більшості морських портів України, що вплинуло на фінансовий стан підприємства, відсутність організаційних та технічних умов для виконання роботи певними категоріями працівників апарату управління ДП «АМПУ» та у відповідача були відповідні правові підстави для видачі оспорюваного наказу.

Окрім цього, суд не приймає до уваги посилання позивача на ту обставину, що призупинення трудових договорів відбулося лише з частиною працівників та за відповідним рішенням керівництва, що, на думку, позивача свідчить про дискримінацію, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б думку позивача. Крім того, враховуючи передбачене законодавством право роботодавця призупинити дію трудових договорів з конкретними працівниками, на думку суду саме керівництвом підприємства у період воєнного стану мають прийматися кадрові рішення спрямовані на оптимізацію діяльності підприємства, а також врахувавши можливості забезпечення працівників роботою за їх посадовими обов`язками. Окрім того, Наказом ДП «АМПУ» від 14 квітня 2023 року № 168-к «Про поновлення дії трудових договорів» з 01.05.2023 року з позивачем поновлено дію трудового договору.

Суд окремо звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що навіть попри збройну агресію Російської Федерації та запровадження на території України військового стану, закриття частини морських портів України, що вплинуло на фінансовий стан підприємства, на підприємстві зберігались організаційні та технічні умови для виконання ним своєї роботи в період дії оспорюваного наказу та виконання такої роботи було можливим та необхідним.

Щодо відсутності повноважень у ОСОБА_2 підписувати наказ ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 ».

Згідно пункту 41 Статуту вбачається, що управління ДП «АМПУ» здійснює Голова Підприємства, який самостійно, в межах своєї компетенції, вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені законодавством України та/або цим Статутом до компетенції наглядової ради Підприємства та/або Уповноваженого органу управління.

Пунктом 38 Статуту визначено, що управління ДП «АМПУ» здійснюється відповідно до законодавства та цього Статуту.

Відповідно до пункту 42 Статуту Голова ДП «АМПУ» призначає на посаду та звільняє з посади працівників Підприємства відповідно до штатного розпису Підприємства; видає накази, розпорядження, інструкції та інші акти (рішення, доручення тощо) і дає вказівки, що відповідають вимогам законодавства України та є обов`язкові до виконання для всіх працівників, у тому числі структурних та відокремлених підрозділів ДП «АМПУ».

Права та повноваження Мінінфраструктури як уповноваженого органу управління ДП «АМПУ» визначено у пункті 76 Статуту.

Відповідно до наказу Мінінфраструктури від 23 квітня 2022 року № 240 «Про деякі питання діяльності наглядової ради державного підприємства «Адміністрація морських портів України», припинено повноваження незалежних членів наглядової ради та члена наглядової ради - представника держави ДП «АМПУ», у зв`язку із закінченням строку повноважень з одночасним припиненням дії цивільно-правових договорів.

У зв`язку із поданою ОСОБА_3 заявою про увільнення від тимчасового виконання обов`язків голови ДП «АМПУ», Мінінфраструктури було надано кандидатуру ОСОБА_2 , заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури ДП «АМПУ», для тимчасового виконання обов`язків голови ДП «АМПУ».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 червня 2022 року № 540-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ОСОБА_2 » Уряд погодився з пропозицією Міністерства інфраструктури щодо тимчасового покладення виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури цього підприємства Вострікова О.М.

Таким чином, в.о. Голови ДП «АМПУ» у межах повноважень, встановлених як Статутом так і актами законодавства, наділений повноваженнями на підписання актів ДП «АМПУ», у тому числі і з кадрових питань.

Твердження позивача щодо відсутності таких повноважень у в.о. Голови ДП «АМПУ» ОСОБА_2 судом не приймаються до уваги, оскільки розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 червня 2022 року № 540-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ОСОБА_2 », якими фактично наділено такими повноваженнями ОСОБА_2 , позивачем не оскаржується.

Щодо недотримання ДП «АМПУ» вимог пункту 8.1.8 Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016-2018 роки, зареєстрованого в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві 30 березня 2016 року №88 (зі змінами)(далі - Колективний договір) .

Обґрунтовуючи порушення відповідачем пункту 8.1.8 Колективного договору, позивач посилається на те, що призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплати праці, а тому зміна умов трудового договору та оплати праці шляхом призупинення дії трудового договору між ним та відповідачем, потребувала отримання попередньої згоди від профспілки.

Суд не погоджується з даним твердженням позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 8.1.8 Розділу VIII. «Гарантії діяльності профспілок (їх первинних організацій, виборних органів» Колективного договору, обов`язком Адміністрації є: змінювати умови трудового договору, оплати праці, притягувати до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами Профспілки, лише за попередньою згодою Профспілки, членами якої вони є.

Згідно вимог ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Однак, приймаючи рішення про призупинення дії трудового договору з позивачем відповідач не змінював умови трудового договору, оплати праці, а отже відносини сторін трудового договору не зазнали жодних змін за своїм змістом, а тому не потребували отримання попередньої згоди від профспілки.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виданий наказ ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 » в частині призупинення з 30.08.2022 дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні, виданий у відповідності Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_1 та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», то суд також не знаходить підстав для її задоволення, оскільки дана позовна вимога є похідною від попередньої позовної вимоги та судом прийнято рішення про відмову у її задоволені. Окрім того, наказом ДП «АМПУ» від 14 квітня 2023 року № 168-к «Про поновлення дії трудових договорів» з 01 травня 2023 року з позивачем поновлено дію трудового договору.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 30 серпня 2022 року по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, то суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду із даною позовною вимогою, позивач посилався на вимоги ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання незаконним наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 » в частині призупинення з 30 серпня 2022 року дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , а також вимоги про поновлення дії трудового договору із ОСОБА_1 , то не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки є похідною від двох попередніх вимог.

Щодо вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди в сумі 150 000,00 гривень, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження понесених ним моральних переживань внаслідок призупинення дії трудового договору.

Суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною вимогою від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 » в частині призупинення з 30 серпня 2022 року дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , а тому не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку із їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 178, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Свячена Ю.Б.