УХВАЛА

15.09.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

при зверненні з позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 121 713 грн 60 коп, яка завдана внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , 50 000 грн 00 коп моральної шкоди, 4 000 грн 00 коп витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження, витрати за виготовлення документів -180 грн.

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що накладення арешту на квартиру необхідне для того, щоб відповідач не здійснила продаж квартири без вирішення даного спору.

Відповідно ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У пункті 1 частини 1 статті 150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має виходити із встановленої обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, співмірності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідачі можуть вчинити дії щодо відчуження належної їм на праві власності квартири.

Однак, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та на необхідність врегулювання спору, який виник між ним та відповідачами.

Подані до справи документи не підтверджують реальної загрози порушення прав позивача, дозволяючи лише припустити можливість такого розвитку подій, за якого виконання рішення суду буде ускладнено чи існуватиме загроза його невиконання, в той час як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. А наявність самого по собі спору між сторонами про відшкодування шкоди не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке не є предметом спору.

Заявником не надано доказів, які дають підстави вважати, що відповідачі, як власники квартири, можуть вчинити дії з відчуження майна з метою уникнення виконання можливого рішення суду у даній справі, та якими доводами керується заявник, вважаючи, що відповідачі вживатимуть такі дії.

Отже, заявник не довів суду необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також не обґрунтував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати, змісту позовних вимог.

Крім того, заявляючи вимогу щодо накладення арешту на належну відповідачам квартиру, позивач не наводить жодних конкретних обставин, які свідчать про вірогідне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, підстав та необхідності застосування у даній справі заходів забезпечення позову згідно із заявою позивача ОСОБА_1 , суд не вбачає, відтак вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова