Дата документу 11.10.2023 Справа № 317/2334/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 317/2334/22 Пр. № 22-ц/807/1711/23 Головуючий у 1-й інстанції: Гасанбеков С.С. Повний текст рішення складено 02.06.2023 року Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Маловічко С.В.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (надалі - ПрАТ «УАСК АСКА») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-10), в якому просили стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 : 234000,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника; 78000,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із моральною шкодою; стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 21310,36 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із понесеними витратами на лікування.

В обґрунтування свого позову позивачі зазначали, що 27.12.2021, близько 02 год. 55 хв., по вул. Новогригорівській в с. Новогригорівка Запорізької області з боку с. Павлівка, Дніпропетровської області, в напрямку с. Софіївка, Запорізької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105 р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд на перешкоду. Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер. Оскільки, ОСОБА_1 (далі - позивач 1) - мати загиблого, то у зв`язку із його смертю їй спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилась у моральній шкоді та втраті годувальника. Оскільки, ОСОБА_2 (далі - позивач 2) понесла витрати на лікування ОСОБА_5 в період після дати ДТП - 27.12.2021 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується особистою заявою позивача 2 та платіжними документами, то у зв`язку із ДТП, в якій загиблому було завдано тілесні ушкодження, позивачу 2 завдано матеріальну шкоду. Відповідно до ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26.01.2022 по справі № 322/1137/21, 27.12.2021 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 Кримінального кодексу України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 та розпочато досудове розслідування. Викладене в ухвалі підтверджує факт дорожньо-транспортної пригоди, в якій водій ОСОБА_4 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ВАЗ-2105», не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив наїзд на нерухому перешкоду - зупинку громадського транспорту, що спричинило пасажиру ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма, відкрити множинні переломи кісток та основи черепа, забій головного мозку, виражений кровонабряк головного мозку, з якими був доставлений до лікарні. Причинно-наслідковий зв`язок між травмами завданими загиблому у ДТП та смертю останнього, підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 105 від 05.01.2021р., де зазначається, що причиною смерті є відкритий перелом кісток склепіння та основи черепа, завдані загиблому, як пасажиру легкового автомобіля, внаслідок зіткнення із стаціонарним об`єктом. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202521265, який діяв на момент настання ДТП. В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто, і відповідно не надано позивачам жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачам спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» представником 31.01.2022 було направлено ПрАТ «УАСК «АСКА» повідомлення про ДТП та заяви па виплату страхового відшкодування з необхідними документами, отримані відповідачем 03.02.2022. Проте жодного листа про прийняте рішення у здійсненні виплати страхового відшкодування чи відмові у такому від відповідача, ні представник позивачів, ні позивачі не отримували. Пунктом 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблого ОСОБА_5 входили: - мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Батько загиблого ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Щодо дружини та дітей загиблого, то згідно інформаційного листка про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенні до загиблого та листа-відповіді із Управління державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_5 одружений не був та дітей немає. Таким чином, позивач 1, є єдиною особою якій належить страхове відшкодування в порядку п 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 78000,00 грн. (6500,00*12 = 78000,00). Отже, Відповідач зобов`язаний здійснити виплату відшкодування позивачу 1 в порядку пункту 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у розмірі 78 000,00 грн. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»). Позивач 1 є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина - ОСОБА_5 , оскільки на день його смерті була на його утриманні та була єдиною особою, яка мала право на одержання від нього утримання. Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачем годувальника становить 234 000,00 грн. (6 500,00*36=234 000,00). Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 24.1 ст. 24 Закону встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілою у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів». На лікування покійного ОСОБА_5 , позивач 2 за період з дати ДТП - 27.12.2021 по дату його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, витратила 21 310,36 грн. Виходячи із вищенаведеного, розмір страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача, в якості грошової компенсації за спричинену позивачу 2 матеріальну шкоду, що проявилася у понесених витратах на придбання медичних препаратів та лікарських засобів, становить 21 310,36 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Гасанбекова С.С. (а.с. 71). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 72) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02 червня 2023 року (а.с. 126-128) у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 140-144) просили рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, крім того, вирішити питання з розподілом понесених сторонами судових витрат.

В автоматизованому порядку 21.07.2023 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Дашковську А.В. та Кочеткову І.В. (а.с. 155).

Ухвалою апеляційного суду від 21.07.2023 року (а.с.156) дану справу витребувано у суду першої інстанції. 01.08.2023 року дана справа надійшла до апеляційного суду (а.с. 158).

В автоматизованому порядку 02.08.2023 року суддями Маловічко С.В. та Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддів Дашковську А.В. та Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (а.с.159-160).

Ухвалою апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02 червня 2023 року у цій справі задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02 червня 2023 року у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у цій справі відкрито (а.с.161), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 162), з урахуванням штату суддів апеляційного суду та навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які також за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року приймають участь у розгляді кримінальних проваджень.

Відповідач ПрАТ «УАСК « АСКА» подало апеляційному суду додаткові пояснення із додатками у цій справі (а.с. 172-201).

В автоматизованому порядку 10.10.2023 року суддю Бєлкою В.Ю. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 204-205).

У дане судове засідання всі належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 163-171), у тому числі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Гіщинського І.Ю., що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи, не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, позивачі через свого представника подали апеляційному суду клопотання (а.с. 202-203), в якому просили апеляційний суд розглядати дану справу без участі сторони позивача.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: клопотання позивачів в особі їх представника задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суддя Гончар О.С., який є чоловіком судді-доповідача у цій справі Гончар М.С., приймав участь при вирішенні питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальній справі (ухвала Запорізького апеляційного суду від 26.01.2022 року у справі 322/1137/21 без зазначення ПІБ учасників справи - а.с. 23-27, ухвала Запорізького апеляційного суду від 26.01.2022 року у справі 322/1137/21 із зазначенням ПІБ учасників справи - а.с. 206-208). Однак, відводів у цій справі не заявлено, підстави для самовідводу суддів у цій справі відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивачів у цій справі, керувався ст. ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 282 ЦПК України та виходив із відсутності саме правової підстави, на яку посилались позивачі у цій справі (наявність страхового випадку), в обґрунтування його задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) від 25.06.2019 серії НОМЕР_2 (копія а.с. 34).

27.12.2021 в с. Новогригорівка Запорізького району Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105 р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд на перешкоду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.01.2022 серії НОМЕР_3 (копія а.с. 18).

Обставини вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди досліджувалися судом під час розгляду кримінальної справи № 322/301/22 відносно ОСОБА_4 ч. 3 ст. 286-1 КК України, проте станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції 02 червня 2023 року (а.с. 126-128) та перегляду цієї справи апеляційним судом вирок суду у кримінальній справі ще не набрав законної сили, цивільний позов потерпілими у кримінальній справ не заявлявся (інформація отримана апеляційним судом в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони позивачів - а.с. 209-214).

Станом на 27.12.2021 відповідальність ВОДІЯ автомобіля марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202521265, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ (а.с.20).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою № 8 від 11.01.2022, виданою відділом обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області (копія а.с. 38-39).

Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.06.2015 серії НОМЕР_4 (копія а.с. 35).

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.02.2022 № 07/05.2-37 підтверджується відсутність актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія а.с. 37).

Позивач ОСОБА_2 понесла витрати, пов`язані з лікуванням ОСОБА_5 , за період з 27.12.2021 по 04.01.2022 в розмірі 21310,36 грн., що підтверджується фіскальними чеками, товарним чеком та актами здачі-приймання робіт (копії а.с. 41-47).

Водночас, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_4 станом на 27.12.2021 не мав права керування транспортними засобами, що підтверджується листом РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області від 23.05.2023 № 31/8-2120 (а.с. 112-113).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд першої інстанції правильно врахував висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 по справі №161/8578/16-ц (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 77285677), та зазначав таке.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Ч. 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції чинній на час вчинення ДТП, (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п. 1.4 ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

П. 1.6 ст. 1 Закону передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням ВОДІЯ транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до визначень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у редакції чинній на час вчинення ДТП, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із пунктом 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Із системного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що необхідною умовою для виникнення обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням власника або особи, яка на законних підставах володіє ним та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, підстави для стягнення страхового відшкодування із страхової компанії відсутні, оскільки за страховим полісом № 202521265 була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, які правомірно експлуатували транспортний засіб, однак ОСОБА_4 до таких осіб не відноситься, у зв`язку з відсутністю у нього посвідчення водія відповідної категорії, а тому вказана ДТП не є страховим випадком.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивачів у цій справі не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з цим, оскільки факт завдання шкоди позивачам не є страховим випадком, то суд першої інстанції правильно роз`яснив учасникам цієї справи, що потерпілі не позбавлені права вимагати у подальшому відшкодування такої шкоди на підставі загальних правил, передбачених ЦК України.

Доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 дублюють доводи їх позовної заяви у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію сторони позивачів у цій справі, яку вони та їх представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою, є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачами позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування сторони позивачів, зокрема наявності страхового випадку, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Стороною позивачів не надано суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування наявності саме правового підстави (наявність страхового випадку), на яку посилаються позивачі в обґрунтування їх позову у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони позивача.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч.2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивачів апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивачів не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1, 6 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України в разі залишення без задоволення апеляційної скарги сторони позивачів у цій справі при вищевикладених обставинах, останні не мають права на компенсацію за рахунок відповідача, як страхової компанії, будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що позивачі були звільнені від сплати судового збору в силу вимог закону при подачі їх вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не позбавлені права у подальшому у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи вирішувати питання відшкодування такої шкоди із ОСОБА_4 з інших правових підстав, передбачених ЦК України.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02 червня 2023 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 13.10.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю. Маловічко С.В.