Справа № 212/4364/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.

секретар судового засідання - Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/4364/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання дитини.

В судовому засіданні брали участь:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

30 серпня 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах ОСОБА_1 звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , де створені всі необхідні умови для проживання та навчання малолітньої доньки, яка навчалася у 2-му класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 90. 01.03.2022 року, без попередження, відповідач з малолітньою дитиною виїхали із зазначеного місця проживання, та згодом стало відомо, що вони перебувають на території Республіки Польща. З телефонної розмови з донькою, позивачу стало відомо, що вони проживають разом із співмешканцем відповідачки, чоловіком на ім`я « ОСОБА_6 », при цьому у позивача склалося враження, що донька налякана, перебуває в стресовому стані.

Наведені дії відповідачки по перевезенню їх доньки до Республіки Польща, порушують права позивача, оскільки перешкоджають реалізації його батьківських прав по вихованню та спілкуванню з малолітньою донькою. Крім того, позивачем зазначено, що враховуючи малолітній вік доньки, її індивідуальні та психологічні властивості, її емоційну прив`язаність до батька, інтересам дитини буде відповідати визначення її місце проживання з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у зазначеній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, якою також у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України, зобов`язано орган опіки та піклування Покровської районної в місті Кривому Розі ради надати висновок щодо розв`язання спору.

07.10.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи: органу опіки та піклування Покровської районної у місті Кривому Розі ради, відповідно до яких, вважають неможливим підготувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради по зазначеній цивільній справі, оскільки було встановлено, що ОСОБА_2 разом з донькою перебувають у Республіці Польща, що унеможливлює підготувати документи, визначені ст. 19 СК України (а.с.48-49).

12.10.2022 року представником відповідача - адвокатом Гудима Т.В. подано до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з серпня 2021 року сторони, хоча проживали разом, але фактично припинили шлюбні відносини, а 01.03.2022 року відповідачка разом з донькою, внаслідок розпочатої 24.02.2022 року військової агресії РФ проти України та початку бойових дій на території України, з метою забезпечення безпеки малолітньої доньки, виїхали за межі України до Республіки Польща, де перебувають до теперішнього часу в м. Лодзь, де проживають в орендованій квартирі, а донька навчається в школі, має нормальні умови для проживання та навчання і соціалізації. Враховуючи, що військовий стан на території України продовжений до теперішнього часу, та бойові дії проходять на території Херсонської області, яка межує з Криворізьким районом, внаслідок чого постійно існує небезпека ракетних ударів, постійно звучить повітряна тривога, вважає, що на час дії воєнного стану в Україні, перебування дитини поза межами України, в безпечному та спокійному середовищі, буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

23.10.2022 року представники позивача подали до суду відповідь на відзив, в якій зазначили, що наполягають на задоволенні позову, заперечуючи наведені відповідачем обставини щодо фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, та вказуючи на те, що малолітня донька сумує за батьком, що може негативно відобразитись на психіці дитини, мати якої взагалі не висловлює бажання повернутися до України, навіть після скасування військового стану.

17.02.2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представників позивача про призначення по справі судово - психологічної експертизи, але у своїй заяві від 06.10.2023 року позивач відмовився від проведення експертизи (а.с.220), тому судом не направлялись матеріали справи до експертної установи для проведення експертизи.

01.03.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав з наведених підстав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 позов підтримала з наведених в ньому підстав та просила його задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гудима Т.В., не з`явилися, 19.09.2023 року представник відповідача звернулася до суду із клопотанням про проведення судового розгляду справи у її відсутність та відсутність відповідача.

В судове засідання представник третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, не з`явився, в своїх клопотаннях просив проводити судові засідання у його відсутність, врахувавши позицію органу опіки та піклування, викладену у письмових поясненнях від 06.10.2022 року (а.с.48).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21.06.2013 року передували у зареєстрованому шлюбі ( а.с.19), від якого мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20), якій на день ухвалення зазначеного рішення суду виповнилось 8 років.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/5 часток житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27). Позивач ОСОБА_1 та донька ОСОБА_5 зареєстровані в зазначеному житловому будинку (а.с.138-142,14); відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17,38). До 01.03.2022 року сторони разом з донкою ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_1 ; малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалась в Криворізькій загальноосвітній школі І - ІІІ ступенів № 90 Криворізької міської ради Дніпропетровської області (а.с.30), на прийом до сімейного лікаря ОСОБА_5 приводили батько та бабуся (а.с.31); позивач працює на посаді комірника ПП «Будпостач» з 2019 року та має позитивні характеристики, як за місцем роботи так і за місцем проживання (а.с.28-29): рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 10 березня 2023 року шлюб між сторонами за позовом ОСОБА_2 , розірвано, що сторонами не оспорюється.

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан , який діє до теперішнього часу.

01.03.2022 року відповідач ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхали до Республіки Польща та згідно Договору оренди квартири від 01.06.2022 року, проживають у м. Лодзі, в орендованій ОСОБА_2 однокімнатній квартирі (а.с.61-62); згідно свідоцтва про відвідування учнем школи, виданого 22.09.2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 2а класу в початковій школі № 114 в шкільному - дошкільному комплексі № 5 в м. Лодзі (а.с.63), та згідно Думки про ученицю ОСОБА_5 та її опікунів, виданої шкільним педагогом та класним керівником, на прохання матері дитини, ОСОБА_5 сумлінна дівчинка і має жагу до роботи. Завжди готове домашнє завдання до уроків. Має потрібну канцелярію і інші атрибути для уроків з фізичної культури. В поточному шкільному році мала екскурсію до міста Торунь. Кошти екскурсії покривала мама разом з партнером. ОСОБА_5 дівчинка скрита. Читає польською мовою, розв`язує завдання під час уроків за допомогою вчителя, разом з іншими учнями. Робить те охоче, в своєму темпі. Дуже любить уроки фізичної культури. Учениця не створює виховних проблем під час уроків та перерв. Опікуни в постійному контакті з вчителькою учениці. Читають регулярно відомості записані в шкільному щоденнику «Лібрус», розмовляють з вчителем одразу. Зацікавлені в навчанні та відвідують батьківські збори (а.с.64,120). Згідно Думки шкільного психолога про школярку ОСОБА_5 , яка була складена на прохання матері дитини, після співбесіди з психологом 15.12.2022 року, ОСОБА_5 розмовляє польською, але не може все сказати і не все розуміє. Дівчина любить розповідати про те, що відбувається в школі. Їй дуже подобаються уроки в польській школі, і вона охоче приходить до неї. Найбільше їй подобається уроки образотворчого мистецтва, а про себе каже, що вона художньо обдарована. ОСОБА_5 , здається, знайшла свою нову школу та клас. У неї є один найближчий друг, з яким вона сидить на лавці і проводить перерви, але йому подобається багато дівчат. ОСОБА_5 не конфліктує з жодною дитиною в класі. Розповідаючи про свою сімейну ситуацію, ОСОБА_5 розповіла шкільному психологу, що у неї два дома і двоє батьків. Один будинок в Україні, де залишився батько, а другий у Польщі, де вона живе з мамою та її нинішнім чоловіком, з яким вони домовились, що вона називатиме його «тато». Розповідаючи про маминого чоловіка, вона каже, що робить з ним уроки, тому що її мама не розмовляє польською і багато працює. На підставі однієї розмови психолог не може з`ясувати та спостерігати нічого більше, ніж те, що написано вище, а тим більше оцінити психологічний стан ОСОБА_5 . Психолог також не може оцінити матір та чоловіка матері, оскільки на зустрічі з психологом була лише ОСОБА_5 (а.с.116).

Сторонами надано суду скриншоти з перепискою у додатку - месенджер Viber між сторонами 03.03.2022, 11,12.03.2022, 25.03.2022, 13.04.2022, 19.05.2022, 20.06.2022 (а.с. 67-68), та між позивачем та його донькою 06.03.2022, 09.03.2022, 12.04.2022, 16.04.2022, 07.07.2022, 15.07.2022, 02.08.2022. 30.08.2022, 14.10.2022 (а.с.65-66,81,82,83,84), з яких вбачається, що 03.03.2022 року відповідачка повідомляє позивачу про складність переїзду на автобусі із донькою до Польщі; 06.03.2022 року донька повідомляє батька, що вони знайшли квартиру де проживають з маминим другом, що не здивувало позивача; 19.05.2022 року відповідачка докоряє позивача, що він тривалий час не виходив на зв`язок; а 20.06.2022 року вже обговорюють наявність спору щодо місця проживання дитини, що також було предметом обговорення між позивачем та співмешканцем відповідачки (а.с.146-160); із повідомлень малолітньої дитини, суд робить висновки, що дитина відчуває дискомфорт від переїзду, але в цілому почуває себе нормально, що також підтверджується переглянутим судом відеозаписом відео дзвінків позивача до доньки, які мали місце в травні 2022 року, на якому малолітня дитина, спокійна, має задовільний вигляд, демонструє кольорові малюнки зроблені нею за допомогою «розмальовки», показує кімнату квартири, в якій вони проживають, яка простора, світла, прибрана, має оздоблення підлоги, стелі та стін в сучасному стилі, наявні іграшки, стіл для навчання дитини, в поле зору також потрапляє шкільний ранець дитини. Згідно пояснень позивача в суді, востаннє він спілкувався з дитиною по телефону майже рік тому, тобто 14.10.2022 року, та доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить перешкоди у спілкування позивача з дитиною, суду не надано.

При цьому посилання позивача на ту обставину, що дитина не має окремого ліжка для сну, а спить на підлозі на матраці, не заслуговують на увагу, вважаючи наведені обставини тимчасовими труднощами, які можливо усунути, в тому числі за допомогою позивача, який також має обов`язок щодо утримання малолітньої доньки.

Наведені обставини також спростовують посилання позивача в позові, в його заяві до відділу поліції (а.с.21-26, 169-172), по те, що йому не було відомо про від`їзд відповідачки з донькою до Польщі.

Доводи позивача про те, що із зазначених відео можна зробити висновок, що донька залишається дома сама, що може негативно відобразитись на її безпеці, суд сприймає критично, оскільки дитина не висловлювала занепокоєння з цього приводу, а позивач так само як і відповідачка працює, при цьому посилання позивача на наявність бабусі, яка може надавати допомогу в догляді за донькою, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок по догляду за дитиною покладається саме на батьків та при розв`язанні зазначеного спору, суд досліджує умови, які мають забезпечити саме батьки, а не треті особи.

Розв`язуючи зазначений спір, суд застосовує такі норми права:

Згідно ч. 2, 8, 9 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи , яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми права, суд вважає доведеним, що на день ухвалення зазначеного рішення суду шлюб між сторонами розірвано та вони проживають окремо, при цьому відповідачка разом із восьмирічною дочкою проживає за межами України в Республіці Польща та такий виїзд було спровоковано військовою агресією РФ проти України, яка розпочалась 24.02.2022 року та початком бойових дій на території України, що триває до теперішнього часу; внаслідок чого між сторонами виник спір щодо місця проживання малолітньої доньки.

С наданих сторонами доказів вбачається, що як позивачем так і відповідачем створені належні умови для проживання та навчання дитини, обоє з батьків приділяють увагу, підтримку та люблять доньку, та кожен з них, безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, мають права та обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Разом з цим, враховуючи, що з 24.02.2022 року в Україні введено військовий стан, який діє до теперішнього часу, та на території України проходять бойові дії, в тому числі на території Херсонської області, яка межує з Криворізьким районом, та місто Кривий Ріг зазнає ракетних ударів, суд вважає, що за таких обставин інтереси малолітньої дитини мають пріоритет над інтересами батька, перш за все з метою забезпечення безпеки дитини та перебування дитини в безпечному середовищі, саме на час, поки не буде скасовано військовий стан в України, враховуючи також, що в матеріалах справи відсутні докази, що проживання відповідачки з дочкою в Республіці Польща має не тимчасовий характер зв`язку з проведенням бойових дій, а мають на меті постійне проживання на території Республіки Польща.

У разі зміни обставин, а саме після скасування військового стану в Україні, місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

За таких, позов задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 315 - 319, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.10.2023 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна