КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року місто Київ.

Справа №378/289/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11811/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 31 травня 2023 року (у складі судді Марущак Н. М., повний текст складено 31 травня 2023 року)

у справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось з даним позовом доОСОБА_1 , з посиланням на те, що між ТОВ «ФК«ЦФР» та відповідачкою 26.07.2022 укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого кредитодавець надав кошти відповідачу у розмірі 136500,00 грн. строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (щомісячні в розмірі 2,49% від суми кредиту). Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 та витягу з Реєстру прав вимоги до вказаного договору позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором від 26.07.2022.

Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 07.04.2023 має залишок заборгованості 163014,56 грн., з яких 136500,00 грн. по основному боргу, 2,37 грн. по процентам, 26512,19 грн. по щомісячним процентам.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь AT «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 26.07.2022 в сумі 163014,56 грн. та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2684 грн.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 31 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник АТ «ТАСКОМБАНК» - Виноградов Ю.Е. 19 червня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, з огляду на неповне з`ясування обставин справи , прийняте із порушенням чинного законодавства, зокрема норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції приділяє увагу дослідженню питання дійсності самого Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року та виключно аналізу процедури переходу права вимоги до АТ «ТАСКОМБАНК». При цьому суд неповністю з`ясував та дослідив надані докази, адже фактичні підтвердження переходу права вимоги містяться в тому числі і у касових документах та виписках, що були надані Позивачем.

Вказує, що на підставі Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року відбувається щоденне відступлення прав вимог за Кредитними договорами, що укладаються із Позичальниками. Реєстр прав вимог по Позичальнику ОСОБА_1 підписано сторонами 27.07.2022р., обсяг (розмір) зобов`язання, право вимоги за яким передано Позивачу чітко відображено в зазначеному Реєстрі, додатково підтверджується як Розрахунком заборгованості (адже нарахування процентів новим Кредитором було розпочато саме на зазначену суму), так і Випискою по рахунку Відповідача, сформованою вже АТ «ТАСКОМБАНК» за період з 27.07.2022 р. по 07.04.2023 р., і як наслідок перехід права вимоги відбувається шляхом оприбуткування заборгованості на балансі Банку, підтверджується випискою по рахунку та платіжною інструкцією № 989166552 від 27.07.2022р. в межах дії Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 р.

Зазначає, що суд не був позбавлений можливості, у випадку наявності сумнівів щодо добросовісного здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав - витребувати або зобов`язати Позивача, шляхом винесення відповідної Ухвали надати письмові пояснення чи додаткові докази переходу права вимоги за Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року.

Вказує, що матеріали справи не містять документів/доказів, які б свідчили про визнання Договору відступлення недійсним, учасники справи також не заперечували, не оспорювали факту правомірності укладення цього Договору та/або його дійсності, тому скаржник вважає помилковим посилання суду першої інстанції на недоведеність права на звернення АТ «ТАСКОМБАНК» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 26.07.2022р. Вказує, що зазначене питання не є предметом розгляду даної справи, однак суд надав йому вирішального значення при вирішенні питання про наявність підстав для стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

ОСОБА_1 , копію такої ухвали отримала.

Відзив на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною першою статті 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виходячи з вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту.

При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (первісним кредитором» та Акціонерним товариством "Таскомбанк" (новим кредитором) був укладений договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 (а. с. 15-22), згідно п. 2.1 якого Первісний кредитор - (ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень") передає (відступає) новому кредитору (АТ "Таскомбанк") свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а. с. 15 - 16).

26 липня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № (а. с. 8-12). Відповідно до п. 1.2 вказаного договору та п. 4. п. 5 паспорту кредиту (а. с. 13 - 14) кредит позичальнику надано на наступних умовах: сума кредиту - 136500 гривень; строк користування - 60 місяці; річні проценти - 0,01 відсотків; щомісячні проценти - 2.49 відсотки.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 130000 гривень підтверджується платіжною інструкцією банку за № від 26.07.2022 (а. с. 30).

Позивачем на підтвердження своїх вимог до позову додано копію Додатку 2 до Договору відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 - повідомлення про відступлення прав вимоги, що підписане представниками Первісного кредитора та Нового кредитора. У вказаному повідомленні не зазначено, кому воно адресоване та в ньому не зазначено реквізити кредитного договору (№ та його дата), права вимоги за яким були відступлені новому кредитору (а. с. 24).

На підтвердження передачі прав вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачем додано витяг з реєстру прав вимоги до вищевказаного договору відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 за 27.07.2022 (а. с. 29).

Відповідно до розрахунку заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 07.04.2023 (а. с. 31), заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 163014,56 грн., з яких 136500,00 грн. заборгованість по основному боргу, 2,37 грн. - по процентам, 26512,19 грн. - по щомісячним процентам. На підтвердження надання відповідачці кредиту та наявності заборгованості за кредитним договором позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідачки (а. с. 32 - 45).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що позивач не довів, що має право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.07.2022 року, який укладений після відступлення ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги за кредитними договорами на користь АТ «Таскомбанк». Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відступлення права вимоги може здійснюватись лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як було встановлено між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № від 26 липня 2022, а 01.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та АТ «Таскомбанк» укладений Договір про відступлення права вимоги.

На підтвердження виконання Договору про відступлення права вимоги від 01.09.2021, позивач надав Реєстр прав вимоги від 27.07.2022 року за Договором про відступлення права вимоги № 01/09/21, Копія меморіального ордеру за Договором № 01/09/21 від 01.09.2021 року, Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № від 26.07.2022 року, Виписку по особовому рахунку, копію Повідомлення-вимоги АТ «ТАКСОМБАНК» позичальнику з копією доказу направлення.

При цьому з витягу з Реєстру прав вимоги від 27.07.2022 року (а.с. 29) вбачається, що згідно з вказаним реєстром ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» передало АТ «Таскомбанк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 26.07.2022 року.

Однак суд першої інстанції вважав, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 , оскільки договір з останньою ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» уклало після відступлення права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п. 2.1. Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до п. 2.2, Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Сторони погодили, шо Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати)Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги,шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку 1 до цього Договору) із зазначенням ціни Договору та розміру заборгованостей Позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09,2021р. Первісний Кредитор протягом кожного робочого дня передає захищеними каналами зв`язку Новомукредитору дані по Позичальнику, за яким згідно данногоДоговору відбудеться відступлення прав вимоги, які булиоформлені Первісним кредитором того ж робочого дня.

Відповідно до п. 3.4. Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх заборгованостей по Кредитним договорам, а також по відношенню до Поручителів стосовно їх зобов`язань за Договорами забезпечення.Разом із Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ним права в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Отже підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора право вимоги переходить до Ногового кредитора. Крім того таке відступлення вимог, які були оформлені Первісним кредитором того ж робочого дня, відбувається щоденно. Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув.

До апеляційної скарги представником позивача було долучено копію меморіального ордеру № від 26.07.2022 року, з якого вбачається, що АТ ТАСКОМБАНК перерахував на користь ТОВ «ФК «ЦФР» грошові кошти згідно договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021рна суму 130 000грнта Реєстр прав вимоги від 27.07.2022 року за Договором про відступлення права вимоги № 01/09/21, який підписаний Заступником Головного Правління зі сторони Нового кредитора та Генеральним Директором зі сторони Первісного кредитора.

Вищезазначене підтверджує факт виконання п. 3.4 . Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р та доводить обставину набуття позивачем права вимоги до позичальнка ТОВ ФКЦФР, а саме до ОСОБА_1 , відтак спростовує висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту набуття ним права вимоги за кредитним договором №.

Також слід звернути увагу і на те, що ОСОБА_1 після укладення договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р оплачувала кредитну заборгованість новому кредитору АТ ТАСКОМБАНК, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 26.07.2022 по 07.04.2023року, тобто фактично жодні її права не порушувались та вищезазначене дає підстави прийти до переконання про безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що АТ Таскомбанк не довело наявність свого права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вказаних обставин не заперечував і до березня 2023року частково виконувала кредитні зобов`язання.

Відповідач отримавши рішення суду першої інстанції, ухвалу про відкриття апеляційного провадження не подала відзиву та не заперечувала факту виконання кредитодавцем умов договору щодо надання кредиту в повному обсязі. Аналогічній позиції відповідач притримувалась і в суді першій інстанції.

Станом на 07.04.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 26.07.2022 року становить 163 014 грн, що складається з:

Заборгованість по тілу кредиту з урахуванням простроченої заборгованості: 136 500 грн;

Заборгованість по річним процентам з урахуванням простроченої заборгованості: 2, 37 грн;

Заборгованість по щомісячним процентам з урахуванням простроченої заборгованості: 26 512, 19 грн.

Вказана заборгованість підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками.

Київський апеляційний суд зазначає, що виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 подана позивачем до суду першої інстанції, відповідає формі виписки у відповідності до приписів Положення "Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України", затвердженого постановою Правління Національного банку України №7-5від 04.07.2018р. і є первинним бухгалтерським документом.

Розрахунок заборгованості, наданий банком, відповідач не спростував, не надав власного розрахунку, а також доказів, що підтверджують повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, з огляду на слушність доводів апеляційної скарги та невідповідність висновків суду обставинам справи апеляційний суд приходить до переконання, що заочне рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ Таскомбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до матеріалів справи позивач сплатив судовий збір за подачу позову 2 684 грн, а за подачу апеляційної скарги позивачем сплачено 4 026 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача необхідно стягнути 6 710 грн виплаченого позивачем судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 389, 390 суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ТАСКОМБАНК задовольнити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 31 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства ТАСКОМБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний ) заборгованість за кредитним договором № від 2 липня 2022 року у розмірі 163 014 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний ) 6 710 гривень судових витрат понесених в суді першої та апеляційної інстанції у вигляді сплати судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська