Номер провадження: 22-ц/813/2723/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/21549/19

Номер провадження: 22-ц/813/2723/23; 22-ц/813/2725/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Долинський Микола Миколайович, 2) Державне підприємство «СЕТАМ», 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3 , 5) ОСОБА_4 , 6) фізична особа підприємець ОСОБА_5 ,

- третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада, про визнання незаконними та скасування електронних торгів, свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, договору купівлі-продажу та технічної документації щодо незаконного переведення нежитлового підвального приміщення у житлове, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Чернявської Л.М. 11 листопада 2021 року, повний текст рішення складений 19 листопада 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати недійсними електронні торги арештованого майна, протокол № 413435 проведення електронних торгів, які відбулись 18.06.2019 року і проведені Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України щодо лота № 352852, відповідно до якого було продано нежиле підвальне приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., яке розташовано за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) визнати недійсним та скасувати свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 2481, видане 25.07.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Янковською О.С., номер свідоцтва: 6471, ОСОБА_2 , та державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна, а саме - квартири, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер: 101, що розташована за адресою - АДРЕСА_2 , зареєстрована приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Янковською О.С., номер свідоцтва: 6471 та запис про право власності № 33414796; 3) визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу від 26.09.2019, зареєстрований в реєстрі за № 3278, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Янковською О.С., номер свідоцтва: 6471, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48887808 від 26.09.2019, складений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Янковською О.С., номер свідоцтва: 6471; 4) визнати недійсним та скасувати висновок щодо технічного стану об`єкта нерухомого майна від 30.09.2019 № 133-536-19 та технічний паспорт від 30.09.2019, б/н, виданий фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 04.10.2019 року він дізнався від сусідів про те, що деякі особи проводили фотофіксацію нежилого підвального приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., яке розташовано за адресою - АДРЕСА_1 , яким він безперервно користується. Дане нежиле приміщення знаходиться під квартирою АДРЕСА_3 , власником якої є він.

14.02.2005 року рішенням Приморського суду м. Одеси (справа № 2-4317/05) позивач набув право власності на дане підвальне приміщення. 28.01.2014 року рішенням Апеляційного суду Одеської області (провадження № 22-ц/785/335/14) було задоволено апеляційну скаргу Одеської міської ради та скасовано рішення Приморського суду м. Одеси від 14.02.2005 року. Тому, з 2014 року до теперішнього часу він намагається відновити права власності, захищає свої права та інтереси щодо даного підвального приміщення в судових та інших інстанціях.

З 2005 року, а потім і з 2014 року та по теперішній час він відкрито користується даним підвальним приміщенням. На протязі усього часу та по теперішній момент він отримує та справно сплачує всі рахунки за користування даним підвальним приміщенням, які нараховуються за системою ГЕРЦ та приходять за адресою підвального приміщення.

Позивач вважає, що об`єкт нерухомості, а саме - підвальне приміщення, яке на даний час можливо вважати комунальною власністю Одеської міської ради, було незаконно передано для продажу на електронних торгах, незаконно продано, незаконно переоформлено та незаконно переведено з нежилого у жиле приміщення (квартиру АДРЕСА_4 ).

Таким чином, позивач вважає порушеними свої законні права та інтереси як користувача даного приміщення, тому змушений звернутися за їх захистом до суду (Т. 1, а. с. 4 - 5 зворотна сторона).

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нежиле підвальне приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., яке розташовано за адресою - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року вжито заходи забезпечення позову, а саме - накладено арешт на квартиру, загальною площею - 22,53 кв. м., яка розташована за адресою - будинок під АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Позиція сторін в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву адвокат Ганчук Григорій Володимирович, діючий від імені ДП «СЕТАМ», просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Адвокат Ганчук Г.В. вказує на те, що електронні торги з реалізації спірного майна відбулись відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Також посилається на те, що у позовній заяві не зазначено жодного порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів (Т. 1, а. с. 52 - 56).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 просить відмовити у задоволені позовних вимог.

ОСОБА_3 вказує на те, що електронні торги з реалізації спірного майна відбулись відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Спірне майно, яке реалізувалось державним підприємством «Сетам» не є предметом іпотеки, тому вимоги статті 43 Закону України «Про іпотеку» не поширюються на спірні правовідносини (Т. 1, а. с. 82 - 85).

У відповіді на відзиви на позовну заяву ОСОБА_1 заперечує проти відзивів на позов. Просить позов задовольнити.

Відповідь на відзиви на позов мотивовано тим, що: 1) спірні електронні торги з реалізації нежилого підвального приміщення є недійсними, оскільки приватним виконавцем звернено стягнення та реалізовано майно, яке не належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності; 2) приватним виконавцем та організатором торгів - ДП «Сетам» продано майно, яке належить громаді м. Одеси, а саме - співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , які не мають ніякого відношення до боргів ОСОБА_1 ; 3) борг ОСОБА_1 без відома та згоди позивача та Одеської міської ради був погашений за рахунок коштів з реалізації майна громади м. Одеси; 4) відповідачами без відома та згоди ОСОБА_1 та Одеської міської ради було втягнуто позивача в неправову схему з реалізації майна громади м. Одеси; 5) заявка щодо передачі на реалізацію арештованого майна від 20.05.2019 р. та Інформаційне повідомлення про електронні торги не відповідають вимогам Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів; 6) перехід права власності на спірне нежиле підвальне приміщення спочатку на ОСОБА_2 , а потім до ОСОБА_3 відбувся з порушенням вимог чинного законодавства та внаслідок злочинних дій всіх відповідачів (Т. 1, а. с. 105 - 117).

ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Янковська Ольга Сергіївна, фізична особа підприємець ОСОБА_5 , Одеська міська рада не скористались правом надання відзиву на позовну заяву.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Янковської Ольги Сергіївни, фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, про визнання незаконними та скасування електронних торгів, свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, договору купівлі-продажу та технічної документації щодо незаконного переведення нежитлового підвального приміщення у житлове.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі - 2 305,20 грн., який був відстрочений до винесення судового рішення у справі на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2020 року, а саме - арешт на нежиле підвальне приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., яке розташовано за адресою - будинок під АДРЕСА_1 .

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року, а саме - арешт на квартиру, загальною площею - 22,53 кв. м., яка розташована за адресою - будинок під АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи судом не було встановлено порушення порядку проведення електронних торгів з реалізації нежитлового підвального приміщення, загальною площею 22,53 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1 .

26.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 передав у власність (продав), а ОСОБА_3 прийняла у власність (купила) нежитлове підвальне приміщення, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 22,53 кв. м., реєстраційний номер нерухомого майна: 101. Нерухоме майно, що відчужувалось належало Продавцю на підставі Свідоцтва, виданого Янковською О.С., приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу 25.07.2019 року, за реєстровим № 2481. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Янковською О.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 25.07.2019, номер запису про право власності 32544722. Належність продавцю права власності на нерухоме майно перевірено нотаріусом на підставі відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав отримання яких підтверджено Інформаційною довідкою.

Враховуючи встановлені при судовому розгляді справи обставин, в тому числі скасування рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.01.2014 року, провадження № 22-ц/785/335/14 рішення Приморського суду м. Одеси вiд 14.02.2005 року по справі № 2-4317/05, яким було визнано право власності на спірне приміщення за позивачем, суд першої інстанції встановив відсутність порушених прав та інтересів позивача.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивачем також не було доведено належними та допустимими доказами недодержання ОСОБА_2 положень ст. 659 Цивільного кодексу України. Позиція позивача ґрунтується виключно на припущеннях, що не може бути покладено в основу судового рішення.

Суд першої інстанції, з`ясувавши характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), прийшов до висновку про відсутність порушеного права чи інтересу позивача та можливість його поновлення/захисту.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова КГС ВС від 18.02.2021 у справі № 920/503/19 (Т. 2, а. с. 39 - 40 зворотна сторона).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Також просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 року про відмову у витребуванні доказів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів; 2) матеріали виконавчого провадження, які були оглянуті судом першої інстанції, не були залученні до матеріалів справи у якості доказу; 3) за виконавчим провадженням на електронному аукціоні продано майно, яке не є власністю ОСОБА_1 ; 4) судом першої інстанції не було обґрунтовано висновок про проведення електронних торгів з реалізації підвального приміщення без порушень; 5) підвальне приміщення, яке на даний час можливо вважати комунальною власністю Одеської міської ради, було незаконно передано для продажу на електронних торгах, незаконно продано, незаконно переоформлено та незаконно переведено з нежилого у жиле приміщення (квартиру АДРЕСА_4 ); 6) приватним виконавцем Долинським М.М. порушено встановлену законодавством процедуру та порядок проведення торгів та порушено процедуру та порядок проведення електронного аукціону, у зв`язку з недостовірною інформацією, зазначеної приватним виконавцем у заяві на реалізацію арештованого майна; 7) судом першої інстанції не було досліджено наслідків скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2005 року; 8) суд першої інстанції не дослідив та не оцінив, що позивач є одним із співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , яким належить незаконно продане майно (Т. 2, а. с. 56 - 83).

Позиція сторін в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_6 , Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , фізична особа підприємець ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада не скористались правом надання відзиву, пояснень на апеляційну скаргу. Відзиви, пояснення на апеляційну скаргу не надійшли.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2022 року зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року до - 2 522,40 грн. та апеляційну скаргу було залишено без руху (Т. 2, а. с. 95 - 96).

16 березня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків та роз`яснення ухвали. Вказана заява обґрунтована тим, що у встановлений судом строк апелянт не в змозі усунути недоліки, вказані в ухвалі суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2022 року продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги (Т. 2, а. с. 102 - 103).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року (Т. 2, а. с. 110 110 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2022 року закінчено підготовку справи до розгляду. Справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 111).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2022 року прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2021 року про відмову у витребування доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, про визнання незаконними та скасування електронних торгів, свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, договору купівлі-продажу та технічної документації щодо незаконного переведення нежитлового підвального приміщення у житлове, як заперечення на ухвалу, що не може бути оскаржена окремо від рішення суду (Т. 2, а. с. 112 - 112 зворотна сторона).

У судовому засіданні адвокат Пейчева С.Д., діюча від імені ОСОБА_1 , звернулась з клопотання про залучення правонаступника сторони у справі.

Адвокат Шевченко М.В., діючий від імені ОСОБА_3 , не заперечував проти задоволення клопотання.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.10.2023 року у задоволенні клопотання про залучення правонаступника відмовлено.

У судовому засіданні адвокат Пейчева С.Д., діюча від імені ОСОБА_1 , підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Адвокат Шевченко М.В., діючий від імені ОСОБА_3 , у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2005 року (справа № 2-4317/05) визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 22,53 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1 , як підсобне приміщення до квартири АДРЕСА_5 .

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.01.2014 року (справа №2-4317/05) апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено. Скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2005 року та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

20.05.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. було направлено до державного підприємства «CETAM» заявку на реалізацію нежитлового підвального приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1 у рамках виконавчого провадження № 56779587.

До заявки приватним виконавцем було долучено інформаційну довідку з реєстру речових прав № , сформовану за запитом приватного виконавця 27.05.2019 року, відповідно до якої нежиле підвальне приміщення належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення Приморського районного суду від 14.02.2005 року по справі № 2-4317/05.

18.06.2019 року Державним підприємством «CETAM», на підставі заявки виконавця, було проведено електронні торги з реалізації нежитлового підвального приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1 .

26.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 передав у власність (продав), а ОСОБА_3 прийняла у власність (купила) нежитлове підвальне приміщення, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 22,53 кв. м.. Реєстраційний номер нерухомого майна: 101. Нерухоме майно, що відчужувалось належало Продавцю на підставі Свідоцтва, виданого Янковською О.С., приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу 25.07.2019 року, за реєстровим № 2481. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Янковською О.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 25.07.2019, номер запису про право власності 32544722. Належність продавцю права власності на нерухоме майно перевірено нотаріусом на підставі відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав отримання яких підтверджено Інформаційною довідкою.

Продаж нерухомого майна вчинено за ціною 159 011,00 грн.. Вказану суму Покупець повністю заплатив готівкою, а Продавець особисто одержав до підписання договору.

По справі виникли правовідносини щодо визнання електронних торгів недійсними.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок).

Згідно з Порядком, електронні торги продаж майна за принцом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний (приватний) виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявнику на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Державний (приватний) виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведено, зокрема не надано належних і допустимих доказів, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів.

Тобто суду для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна.

Основним мотивом для визначення результатів оспорюваних електронних торгів недійсними позивач зазначає те, що на електронному аукціоні продано майно, яке не є власністю ОСОБА_1 ..

Суд першої інстанції належним чином перевірив доводи позивача щодо належності реалізованого на електронних торгах майна на праві власності ОСОБА_1 на нежиле підвальне приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., яке розташовано за адресою - АДРЕСА_1 .

Колегія суддів, відхиляючи доводи апелянта в цій частині, виходить з того, що за запитом приватного виконавця 27.05.2019 року було сформовано інформаційну довідку з реєстру речових прав № , відповідно до якої нежиле підвальне приміщення належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення Приморського районного суду від 14.02.2005 року по справі № 2-4317/05. Тобто станом на день направлення заявки на реалізацію нежитлового підвального приміщення, у рамках виконавчого провадження № 56779587 до державного підприємства «CETAM», власником вказаного приміщення був ОСОБА_1 ..

Під час розгляду справи судом першої інстанції було вірно встановлено відсутність порушень проведення електронних торгів з реалізації нежитлового підвального приміщення, загальною площею - 22,53 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1 .

Статтями 48, 56 та 61 Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Приватний виконавець самостійно формує заявку та документи щодо передання майна на реалізацію. Організатор, згідно абз. 4 п. 4 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, не здійснює перевірку змісту заявки на відповідність вимогам закону. За це несе відповідальність, в даному випадку, сам приватний виконавець.

Апелянтом не надано доказів порушення Порядку реалізації арештованого майна, що ці порушення вплинули на результати торгів, що під час торгів було порушено права позивача.

Щодо дій виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, то вони мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Відповідно до частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини "Белеш та інші проти Чеської Республіки" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто такий акт є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Вищевказана правова позиція є відображенням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 року у справі № 920/503/19.

Доводи апелянта про те, що на торгах було продане майна, яке належить територіальній громаді м. Одеса, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки територіальна громада м. Одеса не позбавлена права самостійно захищати свої права у випадку їх порушення.

Отже, доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння апелянтом вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони є неспроможними і не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового рішення

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе