АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
19 жовтня 2023 року
м. Чернівці
провадження №22-з/822/69/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н.Ю.
суддів Височанської Н.К., Литвинюк І.М.
секретаря Паучек І.І.
за участю представника позивача Фортуна Георгія Георгійовича
учасники справи:
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд»
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про ухвалення додаткового рішення
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у грудні 2022 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав.
Зазначала, що Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 укладено попередній договір №А_025 від 07 квітня 2016 року, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» зобов`язалося продати ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалася купити в термін до кінця І кварталу 2018 року квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,24 квадратних метрів.
Також Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 укладено попередній договір №А_20к від 17 березня 2017 року, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» зобов`язалося продати ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалася купити в термін до кінця І кварталу 2018 року комору АДРЕСА_2 загальною площею 2,82 квадратних метрів.
Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 укладено попередній договір №А_2п від 17 березня 2017 року, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» зобов`язалося продати ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалася купити в термін до кінця І кварталу 2018 року паркомісце АДРЕСА_3 загальною площею 12,50 квадратних метрів.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» зобов`язалося оформити на себе правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості до моменту укладення основного договору купівлі-продажу.
ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» на момент підписання основного договору до моменту його нотаріального посвідчення повну вартість об`єкта нерухомості.
ОСОБА_1 у квітні 2016 здійснено оплату забезпечувального платежу в сумі 736992 грн., що становить 100% орієнтовної вартості квартири АДРЕСА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 21 березня 2017 здійснено оплату забезпечувального платежу в сумі 150000 грн., що становить 100% орієнтовної вартості паркомісця АДРЕСА_3 .
Також Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 від 27 березня 2018 року про внесення змін до попереднього договору №А_025 від 07 квітня 2016 року, яким термін укладення основного договору купівлі-продажу перенесено до кінця І кварталу 2019 року, а строк прийняття об`єкта в експлуатацію - до кінця ІV кварталу 2018 року.
Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 від 27 березня 2018 року про внесення змін до попереднього договору №А_20к від 17 березня 2017 року, яким термін укладення основного договору купівлі-продажу перенесено до кінця І кварталу 2019 року, а строк прийняття об`єкта в експлуатацію - до кінця ІV кварталу 2018 року.
Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 від 27 березня 2018 року про внесення змін до попереднього договору №А_2п від 17 березня 2017 року, яким термін укладення основного договору купівлі-продажу перенесено до кінця І кварталу 2019 року, а строк прийняття об`єкта в експлуатацію - до кінця ІV кварталу 2018 року.
Вказувала, що укладаючи попередні договори, сторони мали на увазі інвестиційний договір.
Попередні договори, укладені між сторонами, є удаваними, насправді вчинено правочини, які по своїй природі є інвестиційними, оскільки правочинами передбачено сплату коштів за об`єкти будівництва, визначено об`єкти та їх вартість, що сплачені кошти є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання, а не авансом.
Через порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» строку прийняття об`єкта фінансування (будівництва) в експлуатацію та його передачі у власність ОСОБА_1 , відсутня можливість здійснити реєстрацію права власності у встановленому законом порядку.
З укладенням попереднього договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 07 квітня 2016 року №А_025, попереднього договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року №А_20к, попереднього договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року №А_2п у ОСОБА_1 виникло майнове право на отримання вартості цих об`єктів нерухомості та кореспондуючий обов`язок оформлення права власності ОСОБА_1 на ці об`єкти.
Визнання майнових прав на об`єкти нерухомості надає можливість у майбутньому ідентифікувати майно.
Просила визнати попередній договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 07 квітня 2016 року №А_025 із змінами, викладеними у додатковому договорі між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 27 березня 2018 року №1, попередній договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року №А_20к із змінами, викладеними у додатковому договорі між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 27 березня 2018 року №1, попередній договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року №А_2п із змінами, викладеними у додатковому договорі між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 27 березня 2018 року №1, дійсними.
Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,24 кв.м, комору АДРЕСА_2 загальною площею 2,82 кв.м, паркомісце АДРЕСА_3 загальною площею 12,50 кв.м.
ОСОБА_1 у січні 2023 року подала до суду позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав в новій редакції.
Просила визнати попередній договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 07 квітня 2016 року №А_025 із змінами, викладеними у додатковому договорі між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 27 березня 2018 року №1, попередній договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року №А_20к із змінами, викладеними у додатковому договорі між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 27 березня 2018 року №1, попередній договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року №А_2п із змінами, викладеними у додатковому договорі між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 від 27 березня 2018 року №1, щодо купівлі-продажу нерухомості удаваними, фактично дійсними інвестиційними договорами.
Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,24 кв.м, комору АДРЕСА_2 загальною площею 2,82 кв.м, паркомісце АДРЕСА_3 загальною площею 12,50 кв.м.
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 травня 2023 року у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про визнання попередніх договорів фактично дійсними інвестиційними договорами та майнового права на об`єкти нерухомості відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 червня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», в інтересах якого діє адвокат Капінус А.А., про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 вересня 2023 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2023 року залишити без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» просило стягнути витрати на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 10000 грн.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», в інтересах якого діє адвокат Капінус А.А., подано заяву про ухвалення додаткового рішення 22 вересня 2023 року.

До заяви додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 21 вересня 2023 року, акт виконаних робіт, складений адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» 21 вересня 2023 року.

Також до матеріалів справи приєднано договір між адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про надання правової допомоги від 26 січня 2023 року, доручення про надання правової допомоги від 26 січня 2023 року №11, яке є додатком до договору про надання правової допомоги,

На підставі пункту 2.1 договору між адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про надання правової допомоги від 26 січня 2023 року сторони визначили, що адвокат здійснює надання юридичних послуг на підставі доручення клієнта про надання юридичних послуг, в яких останні визначає вид (характер) юридичних послуг, які мають бути надані адвокатом.

Згідно із п.1.2 договору на підтвердження факту надання адвокатом правової допомоги клієнту відповідно до умов цього договору складаються акти виконаних робіт, в яких зазначаються дії адвоката з надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 5.1 договору вартість наданих послуг за кожне доручення або дію погоджується сторонами в усній чи письмовій формі (за вибором сторін) при наданні доручення та обов`язково вказується в акті виконаних робіт, який підписується сторонами після надання послуг.

За змістом пункту 6 доручення про надання правової допомоги від 26 січня 2023 року №11, складеного адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», гонорар адвоката за надання клієнту правової допомоги по виконанню даного доручення в суді апеляційної інстанції складає 10000 грн.

На підставі пункту 1, 3 акту виконаних робіт до доручення про надання правової допомоги, вчиненого адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» 21 вересня 2023 року, адвокатом надано правову допомогу з підготовки та подачі процесуальних документів; представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» в двох судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Вартість наданих послуг (гонорар) по даному акту складає 10000 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

На підставі п.1, 3, 4 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до п.41 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 вересня 2023 року не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відповідності до пункту 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами першою - третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» зроблено заяву про розподіл судових витрат на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції та подання доказів на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Водночас Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», в інтересах якого діє адвокат Капінус А.А., подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення 22 вересня 2023 року.

До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», в інтересах якого діє адвокат Капінус А.А., додано детальний опис робіт (наданих послуг) яке є додатком до договору про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 21 вересня 2023 року, акт виконаних робіт, складений адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» 21 вересня 2023 року.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Фортуна Г.Г., звернулася з клопотанням щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підставі пункту 2.1 договору між адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про надання правової допомоги від 26 січня 2023 року сторони визначили, що адвокат здійснює надання юридичних послуг на підставі доручення клієнта про надання юридичних послуг, в яких останні визначає вид (характер) юридичних послуг, які мають бути надані адвокатом.

Згідно із п.1.2 договору на підтвердження факту надання адвокатом правової допомоги клієнту відповідно до умов цього договору складаються акти виконаних робіт, в яких зазначаються дії адвоката з надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 5.1 договору вартість наданих послуг за кожне доручення або дію погоджується сторонами в усній чи письмовій формі (за вибором сторін) при наданні доручення та обов`язково вказується в акті виконаних робіт, який підписується сторонами після надання послуг.

За змістом пункту 6 доручення про надання правової допомоги від 26 січня 2023 року №11, складеного адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», гонорар адвоката за надання клієнту правової допомоги по виконанню даного доручення в суді апеляційної інстанції складає 10000 грн.

На підставі пункту 1, 3 акту виконаних робіт до доручення про надання правової допомоги, вчиненого адвокатом Капінус А.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» 21 вересня 2023 року, адвокатом надано правову допомогу з підготовки та подачі процесуальних документів; представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» в двох судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Вартість наданих послуг (гонорар) по даному акту складає 10000 грн.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22 ) фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Колегія суддів вважає, що сума фіксованого гонорару 10000 грн. є неспівмірною складності справи та виконаних адвокатом Капінус А.А. робіт, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, реальності надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), кількості підготовлених процесуальних документів (відзиву на апеляційну скаргу; заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду), представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» у судовому засіданні 12 вересня 2023 року та судовому засіданні 21 вересня 2023 року, нетривалості розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи принципи співмірності, а також наявність клопотання ОСОБА_1 щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає справедливим відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», в інтересах якого діє адвокат Капінус Андрій Анатолійович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 23 жовтня 2023 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанської

І. М. Литвинюк