ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1644/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3719/20 Категорія: 301030300 Демчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.
секретарМатюха В.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захарченко Н.О. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14.07.2023 (повний текст складено 24.07.2023, суддя в суді першої інстанції Демчик Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання подружжя та визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в :

у травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила після уточнення 18.02.2021 просила:

- визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя: автомобілі FORD FOCUS, 2011 року випуску, автомобіль Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, автомобіль INFINITI Q50, 2017 року випуску, які були зареєстровані за ОСОБА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1 / 2 частку автомобіля FORD FOCUS, 2011 року випуску, який був відчужений ОСОБА_2 20.02.2020 не в інтересах сім`ї у сумі 85400 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1 / 2 частку автомобіля Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, який був відчужений ОСОБА_2 17.01.2020 не в інтересах сім`ї у сумі 263500 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1 / 2 частку автомобіля INFINITI Q50, 2017 року випуску, який був відчужений ОСОБА_2 19.01.2019 не в інтересах сім`ї у сумі 272600 грн.;

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 автомобіль «Lexus ct200h», рік випуску 2013, державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 судові витрати (т.2 а.32-34).

Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2010, який розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2020.

За період з 01.01.2013 по 31.12.2015 вона отримала прибуток у розмірі 2542222,72 грн.

У період шлюбу за її особисті кошти було набуте таке майно: автомобіль «Lexus ct200h», рік випуску 2013, зареєстровано на неї; автомобіль FORD FOCUS, 2011 р.в., зареєстровано за відповідачем 05.02.2020 та перереєстровано на іншу особу 20.02.2020, вартістю 10000 грн.; автомобіль Mercedes - BENZ CLS 350, 2008 р.в., зареєстровано за відповідачем 08.01.2020 та 17.01.2020 перереєстровано на іншу особу, вартістю 567 545,04 грн.

Указаними транспортними засобами відповідач розпорядився на власний розсуд - здійснив відчуження на користь третіх осіб, не надавши позивачу кошти від продажу.

Між сторонами була домовленість, що кошти від продажу автомобілів FORD FOCUS та Mercedes - BENZ CLS, будуть розподілені між ними порівну, однак кошти позивач не отримувала. При цьому відповідач забрав ще особистий автомобіль позивача Lexus ct200h.

Після неодноразових спроб забрати автомобіль Lexus ct200h та кошти від продажу автомобілів FORD FOCUS та Mercedes - BENZ CLS відповідач позивача побив, після чого вона викликала поліцію.

Крім того, 11.03.2021 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 , яким він просив встановити факт окремого проживання сторін у справі з 04.12.2019 по 21.05.2020 у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин; визнати автомобілі Mercedes-BENZ CLS350, 2008 року випуску, FORD FOCUS, 2011 року випуску, його особистою приватною власністю.

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що позивач за первісним позовом у своїй позовній заяві, у заяві про збільшення позовних вимог та в уточненій позовній заяві зазначає різний час фактичного припинення шлюбних відносин. Натомість фактичне припинення шлюбних відносин сторін остаточно відбулося в грудні 2019 року.

Так сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2010. Від шлюбу мають малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2020 шлюб між ними розірвано. Проте, фактично шлюбні відносини між ними остаточно припинилися з 04.12.2019, коли ОСОБА_2 зібрав свої речі та переїхав жити в будинок, який належить його знайомому за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з дитиною залишилися жити в квартирі, що належить його матері. Надалі, з 20.12.2019 він за цією ж адресою почав проживати зі своєю дівчиною ОСОБА_6 .

З 2017 року по березень 2020 року він займався ремонтом та продажем автомобілів, які під замовлення викупляв на аукціонах в США. За час окремого проживання з 04.12.2019 по 20.02.2020 ним було придбано на замовлення знайомих та їх кошти 2 автомобілі, а саме: Mercedes-BENZ CLS350, 2008 року випуску, FORD FOCUS, 2011 року випуску.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14.07.2023 первісні та зустрічні позовні вимоги залишено без задоволення. Вирішуючи вимоги первісного позову, суд зазначив, що ОСОБА_1 не надала доказів того, що автомобіль LEXUS CT200H придбано за її особисті кошти, а також про те, що автомобілі за які вона просить отримати грошову компенсацію, були відчужені не в інтересах сім`ї. Відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову, суд вказав, що ОСОБА_2 не довів, що сторони у справі припинили шлюбні відносини саме з 04.12.2019, отже не підтвердив, що автомобілі Mercedes-BENZ CLS та FORD FOCUS є його особистою власністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Захарченко Н.О. 11.09.2023 через відділення поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вирішення вимог первісного позову, який новим рішенням задовольнити.

В обґрунтування вказано на те, що суд не врахував, що автомобіль LEXUS CT200H придбано за особисті кошти скаржника, отримані від здійснення підприємницької діяльності. Однак відповідач ОСОБА_2 на підставі довіреності від 05.10.2018, виданої скаржником, продав автомобіль іншим особам. Однак, надаючи зазначену довіреність щодо автомобіля скаржник не мала наміру його продавати, отже ОСОБА_2 діяв не в інтересах сім`ї. ОСОБА_2 , подаючи позов про розірвання шлюбу вказав, що сім`я сторін розпалася з 2017 року, а в даній справі стверджує про те, що в 2018 році діяв у інтересах сім`ї. Під час шлюбу відповідач придбав автомобілі Mercedes - BENZ CLS, FORD FOCUS, INFINITI Q50, які стали спільною сумісною власністю подружжя сторін, чому суду першої інстанції належної оцінки не надав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач за основним позовом ОСОБА_2 просить суд апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог за первісним позовом, а в іншій частині - рішення районного суду не переглядається.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.11.2010, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (т.1 а.18).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020, шлюб між сторонами розірвано (т.2 а.68, 69).

Отже сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 04.11.2010 по 07.08.2020.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 26.05.2020 за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби: 05.02.2020 автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, перереєстрований на іншу особу 20.02.2020; 08.01.2020 автомобіль Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, перереєстрований на іншу особу 17.01.2020; 27.09.2018 автомобіль INFINITI Q50, 2017 року випуску, перереєстрований на іншу особу 19.01.2019 (т.1 а.14).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 26.05.2020 за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: 23.02.2019 автомобіль KIA CEED, 2008 року випуску, перереєстрований на іншу особу 05.11.2019; 04.10.2018 автомобіль LEXUS CT200H, 30.01.2018 автомобіль NISSAN QASQAI, перереєстрований на іншу особу 30.06.2018 (т.1 а.15).

З довідки ТСЦ МВС № 7141 від 18.05.2021 вбачається, що відповідно до АІС НАІС ГСЦ 05.02.2020 транспортний засіб марки FORD FOCUS, кузов № НОМЕР_4 було зареєстровано за гр. ОСОБА_2 на підставі вантажно-митної декларації № UA500650/20/035694 та посвідчення митниці № OD 29015 від 25.07.2019 виданих Одеською митницею. 20.02.2020 даний ТЗ перереєстровано на гр. ОСОБА_7

08.01.2020 транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ CLS 350, кузов № НОМЕР_4 було зареєстровано за гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 01328 від 08.01.2020, виданого ТОВ «ЦЕНТР КОМІСІЙНОЇ ТОРГІВЛІ». 17.01.2020 даний ТЗ перереєстровано на ОСОБА_8

27.09.2018 транспортний засіб марки INFINITI Q50, кузов № НОМЕР_5 зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі вантажно-митної декларації № UA500650/18/032439 від 01.08.2018 та посвідчення митниці № OD 30983 від 01.08.2018 виданих Одеською митницею.19.01.2019 даний ТЗ перереєстровано на гр. ОСОБА_9 (т.2 а.100-104).

З вищевикладеного вбачається, що в період шлюбу сторони набули право власності на такі транспортні засоби:

- 27.09.2018 автомобіль INFINITI Q50, який був зареєстрований за ОСОБА_2 та 19.01.2019 перереєстровано на ОСОБА_9 ;

- 04.10.2018 автомобіль LEXUS CT200H, який на момент розгляду справи зареєстрований за ОСОБА_1 ;

- 08.01.2020 автомобіль MERCEDES-BENZ CLS, який був зареєстрований за ОСОБА_2 та 17.01.2020 перереєстровано на ОСОБА_8 ;

- 05.02.2020 автомобіль FORD FOCUS, який був зареєстрований за ОСОБА_2 та 20.02.2020 на ОСОБА_7 .

Спір щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на автомобіль LEXUS CT200H, як її особисте майно набуте за особисті кошти, а також щодо стягнення компенсації половини вартості автомобілів, зареєстрованих на ім`я ОСОБА_2 , які він, за доводами позивача, відчужив не в інтересах сім`ї, є предметом судового розгляду у даній справі.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Також ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньою господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуальною користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Крім того, з актуального правового висновку ВП ВС від 21.11.2018 у справі №372/504/17 вбачається, що по замовчуванню діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Одночасно, за приписами пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Саме вказані положення покладено в основу вимог ОСОБА_1 про визнання автомобіля LEXUS CT200H її особистою власністю, як придбаного за особисті кошти. Позивач надає довідку ГУДПС у Черкаській області від 26.05.2020 згідно якої ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 отримала прибуток у розмірі 2 542 222,72 грн. (т.1 а.19).

Також судом встановлено, що 04.10.2018 автомобіль LEXUS CT200H був зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно довіреності від 05.10.2018 ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 керувати, а також розпоряджатися (продати, обміняти, укладати та розривати договори оренди, тощо) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію/технічного паспорту НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 7141 04.10.2018, автомобілем марки LEXUS CT200H, 2013 року випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований ТСЦ 7141 04.10.2018 (т.2 а.15).

Вказана довіреність посвідчена Михайловською А.А., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу.

У послідуючому згідно довіреності від 03.11.2018 ОСОБА_2 , діючи від імені скаржника, уповноважив ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожен має право діяти окремо та незалежно один від одного, розпоряджатися (продати, обміняти, укладати та розривати договори оренди, тощо) належним ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію/технічного паспорту НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 7141 04.10.2018, автомобілем марки LEXUS CT200H, 2013 року випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований ТСЦ 7141 04.10.2018 (т.2 а.16).

Зазначена довіреність посвідчена Ганчук Ю.Я., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

03.02.2020 Ніколенко А.В. звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Михайловської А.А. із заявою про внесення відповідних даних про скасування довіреності, посвідченої від її імені нотаріусом 05.10.2018 за р.№2110 (т.2 а.40).

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги стосовно визнання особистою власністю ОСОБА_1 автомобіля LEXUS CT200H є необґрунтованими, адже з моменту отримання прибутку позивачем за період часу з 01.01.2013 по 31.12.2015 та до моменту реєстрації спірного автомобіля за позивачем (04.10.2018) пройшов значний проміжок часу, близько 3 років, що свідчить про те, що вказані кошти не були безпосередньо витрачені саме на придбання цього спірного майна.

Крім того, слід врахувати, що у матеріалах справи відсутні докази припинення права власності ОСОБА_1 на автомобіля LEXUS CT200H, адже юридично видання довіреностей про право керування та розпорядження зазначеним майном за відсутності правочинів про його відчуження не свідчать про вибуття майна із власності особи, яка видала відповідну довіреність. Відтак, ОСОБА_1 не довела втрату нею права спільної сумісної власності на автомобіль LEXUS CT200H.

Згідно положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже правових та фактичних підстав для захисту права власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль наразі не має, у зв`язку з недоведеністю порушень зазначеного права.

Апеляційні доводи скаржника щодо автомобіля LEXUS CT200H правильності таких висновків суду у справі не спростовують. Також має бути відхилено посилання скаржника на те, що, надаючи довіреність щодо автомобіля відповідачу, скаржник не мала наміру його продавати, отже ОСОБА_2 діяв не в інтересах сім`ї, адже зазначених обмежень довіреність від 05.10.2018 на ім`я ОСОБА_1 не містить.

З аналізу змісту ст.65 СК України вбачається, що за загальним правилом договори, які були укладені одним з подружжя під час шлюбу вважаються таким, що вчинені за згодою другого з подружжя, якщо другий з подружжя не оспорює даний факт, зокрема шляхом визнання такого договору недійсним як такого, що укладений без його згоди.

При цьому договір, укладений один з подружжя в інтересах сімї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, отримане за договором, використане в інтересах сімї.

Оскільки позивачка не оспорює дійсність договорів про відчуження вищевказаних автомобілів, які були продані під час її шлюбу з відповідачем, вони є такими, що вчинені за її згодою.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, доказів, які б свідчили про те, що автомобілі FORD FOCUS, Mercedes - BENZ CLS, INFINITI Q50, були відчужені не в інтересах сім`ї, а також те, що кошти, отримані за вказаними договорами купівлі - продажу, використані відповідачем не в інтересах сімї Ніколенків, позивачем не надано, отже позовні вимоги про стягнення сплату за 1/2 частку вартості вказаних автомобілів задоволені бути не можуть.

Подана апеляційна скарга доказів у спростування зазначених висновків суду не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14.07.2023 в оскаржуваній позивачем частині у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення. В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, відповідно, в апеляційному порядку і не переглядалося.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14.07.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання подружжя та визнання майна особистою приватною власністю в оскаржуваній частині залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 18.10.2023.

Суддя-доповідач

Судді