Справа № 454/3010/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на корись відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,

який продовжує навчання із 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/7 частину заробітку (доходу).

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Сокальського районного суду з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки ОСОБА_4 на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), починаючи з 02.12.2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно виданого виконавчого листа №2-1913/10 від 17.01.2011р. позивач вчасно сплачував аліменти оскільки був працевлаштований на ДП Львіввугілля «Шахта «Межирічанська».

Однак згідно рішення Сокальського районного суду від 24.05.2023 року змінено розмір аліментів на користь позивачки та вирішено стягувати в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 сину ОСОБА_3 виповнилося 18 років і він продовжує навчання.

Зазначає, що на сьогодні він не в змозі платити визначений розмір аліментів, оскільки змінився його сімейний стан а на утриманні він тепер також має дитину-інваліда, яка потребує постійного догляду і лікування.

Крім цього, зазначає, що він щомісячно також сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших доходів крім заробітної плати у нього немає, а тому через важке матеріальне становище він змушений звернутися до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у зв`язку з відсутністю доказів про зміну матеріального та сімейного стану позивача, не долучено доказів понесених витрат на лікування та реабілітацію дочки-інваліда. Також вказує, що на даний час позивач сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки свого доходу а у разі задоволення позову буде сплачувати 1/6 +1/7 =13/42 (0,30) тобто менше ніж 1/3 від його доходу.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку.

Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано.

За час сімейного життя у сторін народилися: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дані факти знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та не оспорюється ніким із її учасників.

17.01.2011 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа Сокальського районного суду №2-1913/10 згідно якого вирішено стягувати з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 02.12.2010р. і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно розпорядження №4/329/108 від 18.01.2011р. встановлено, що ОСОБА_6 працює та отримує заробітну плату на шахті «Межирічанська» ДП «Львіввугілля».

04.02.2014 року державним виконавцем Сокальського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження.

24.05.2023 року Сокальський районний суд виніс рішення, яким вирішено, стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 02.12.2022 року і до закінчення ним навчання 30.06.2026 року, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Із матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_6 в липні 2018 року вдруге зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 та мають на спільну доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копії свідоцтва серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ).

Із наданої копії посвідчення № НОМЕР_3 Управління соціального захисту населення Червоноградської ДА встановлено, що ОСОБА_9 є дитиною-інвалід.

Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Погіршення матеріального стану платника аліментів надає йому право звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв`язку з чим від буде зобов`язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі, дружину до трьох років дитини.

Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано зміною місця роботи та зменшенням зарплати, виходом на пенсію, банкрутством, знищенням майна, яке давало доходи тощо.

Обставиною, яка може призвести до зменшення розміру аліментів, є також наявність у платника аліментів інвалідності І чи II груп і отримувана пенсія є єдиним джерелом його існування; за період дії аліментного зобов`язання у платника з`являться непрацездатні члени сім`ї, яких за законом він мусить утримувати. До числа таких осіб належать непрацездатні батьки, повнолітні дочка, син, непрацездатні за станом здоров`я.

Зміна матеріального стану також можлива за наявності у платника аліментних зобов`язань щодо дітей від іншого шлюбу. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходилися в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім`ї.

Сімейним законодавством України передбачена можливість зміни суми аліментів, встановленої судом або домовленістю між батьками. Ініціатором цього процесу може виступати як Одержувач, так і Платник аліментів. Розмір виплат збільшується або зменшується, в залежності від зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одного з батьків, і в інших випадках, передбачених ст. 192 «Сімейним кодексом».

Загальна сума утримань не має перевищувати 70% зарплати працівника (крім добровільних аліментів) (ст.128 Кодекс законів про працю України). Якщо з виконанням цього обмеження зарплати не вистачає, то нараховується борг по аліментах.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином в ході розгляду справи судом встановлено, що у ОСОБА_6 змінився сімейний стан та на його утриманні є дитина-інвалід.

Позивачем надано суду достатніх доказів про погіршення свого матеріального стану після винесення рішення суду про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, оскільки саме із заробітньої плати відраховується сума з доходу в рахунок аліментів, тобто його матеріальний стан на день звернення до суду з даним позовом був змінений та погіршився.

Суд приймає доводи позивача про те, що у нього на утриманні є інша сім`я та дитина-інвалід, враховує також те, що з нього також стягуються аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зазначає, що необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину ОСОБА_3 , який її потребує у зв`язку із навчанням.

Враховуючи, що ОСОБА_10 на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, та критично розцінюючи доводи відповідача про те, що позивачем не додано доказів понесених витрат на утримання та лікування для його дочкиінваліда, оскільки необхідність утримувати інших дітей та надавати матеріальну допомогу є обов`язком батьків, регульований нормами Сімейного кодексу України. Більше того, враховуючи той факт, що у дочки ОСОБА_11 розлади психіки внаслідок органічного ураження головного мозку з порушенням аутичного кола, соціальної адаптації, що саме по собі доводить, що дитина потребує спеціального догляду та ряду реабілітаційних заходів.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи норми Сімейного кодексу України,

суд дійшов висновку, що вимога про зменшення розміру аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видій його заробітку підлягає до часткового задоволення.

Однак при визначені частки аліментів у розмірі 1/7 частини заробітку позивача суд розцінює критично, оскільки після закінчення виконавчого провадження, яким розмір аліментів на дітей становив 1/3 частки від доходу, аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуюся в розмірі 1/6 частки від доходу позивача, тому саме в такій частці їх необхідно стягувати також на повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

При визначенні розміру аліментів у такому розмірі суд враховує принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини.

Такий розмір аліментів, на переконання суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини, на утримання якої також стягуються аліменти та утримання дитини-інваліда.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24.05.2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 02.12.2022 року і до закінчення ним навчання 30.06.2026 року, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягувати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення ним навчання 30.06.2026 року, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_1

Головуючий: Л. Ю. Фарина