Справа №468/1623/23 пров. №2/478/225/2023
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтересах якої діє ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товарна біржа «Українська про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним, в якому посилаючись на відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між КСП «Комуніст» та ОСОБА_3 22.11.1998 року, зареєстрованого Товарною біржею «Українська» за реєстраційним №35659, просить визнати зазначений договір дійсним.

Дана позовна заява надійшла до суду 01.08.2023 року у в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ТБ «Українська», приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.09.2013 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11 год.30 хв. 14.09.2023 року.

У судові засідання, призначені на 14.09.2023 року та на 11.10.2023 року, позивачка ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша, друга, п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Як вбачається з матеріалів справи, в серпні 2023 року представник ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якій зазначив свою електронну адресу та електронну адресу позивача.

Позивач ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 14.09.2023 року була повідомлена судом, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.109), однак причини неявки до суду не повідомила.

Про судове засідання, призначене на 11.10.2023 року, позивач також була повідомлена у встановленому порядку, проте згідно Трекінгу від 11.10.2023 року відправлення не вручене під час доставки.

Крім того, позивачу ОСОБА_1 , та представнику позивача ОСОБА_2 на електронні адреси були надіслані електронні листи з повідомленнями про розгляд справи, на 14.09.2023 року та на 11.10.2023 року.

Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у позовній заяві, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

До суду від позивача та її представника не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що неявка позивача/його представника перешкоджає розгляду справи, оскільки позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Будучи ініціатором судового розгляду справи позивач в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи, дотримання процесуальних строків.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на повторне неприбуття позивача в судове засідання без поважних причин та неподання нею заяви про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 257, 260, 353, 354 ЦПК України , суд

П о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтересах якої діє ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товарна біржа «Українська про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним, - залишити без розгляду.

Роз`яснити право позивача на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали 11.10.2023 року.

Суддя Сябренко І.П.