ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2361/23

Головуючий у першій інстанції Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1179/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат на правничу допомогу,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у порядку наказного провадження розглянуто заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей та про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 16 000 грн. 03 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/17088/21 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн, який ухвалою цього суду від 21 лютого 2023 року скасовано і роз`яснено ОСОБА_3 звернутися із вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу в порядку спрощеного позовного провадження, що зумовило її звернення із цим позовом.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн витрат на правничу допомогу, 201,30 грн судового збору. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 062,50 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у сумі 16 000 грн, судові витрати покласти на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 000 грн підлягають відшкодуванню у повному обсязі, оскільки відповідачем не подано ні вмотивованого клопотання про зменшення таких витрат, ні відзиву про необґрунтованість його розміру.

Зазначає, що суд позбавлений права самостійно втручатися у розмір витрат на професійну правничу допомогу без клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат. У поданому відповідачем відзиві на позов відсутня прохальна частина та повідомлено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу у сумі 8 000 грн, тобто відповідач не заперечував та не просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Наголошує на тому, що 06 липня 2023 року районним судом ухвалено оскаржуване рішення, а 07 липня 2023 року ОСОБА_1 отримала у відділенні пошти відзив ОСОБА_2 , що позбавило позивачку можливості подати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня його отримання в порядку ст. 179 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , як стягувач у наказному провадженні, не позбавлена права на звернення із даним позовом в порядку позовного провадження та стягнення із ОСОБА_2 , як боржника, витрат на правничу допомогу, понесених в ході розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. Стягуючи із ОСОБА_2 на користь позивачки 3 000 грн витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вважав такі витрати співрозмірними зі складністю розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей та обсягом наданих адвокатом послуг.

Дійшовши висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у сумі 4 062,50 грн, суд першої інстанції урахував часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , складність справи та обсяг наданих адвокатом Семенком В.І. послуг.

З висновками суду першої інстанції у цій конкретній справі погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Встановлено, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення дітьми повноліття, та витрат на правничу допомогу у сумі 16 000грн.

21 грудня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/17088/21 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 жовтня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, та стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 227 грн (а.с. 111).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу. Роз`яснено ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявниця у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (а.с. 112).

Не погодившись з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року, представником ОСОБА_1 адвокатом Васюком М.М. подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васюка М.М. задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року скасовано, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей в частині стягнення витрат на правову допомогу направлено до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду (а.с. 113-115).

За підсумками нового розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу 03 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн (а.с. 116).

20 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про скасування судового наказу, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 03 жовтня 2022 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року, яка набрала законної сили, задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 03 жовтня 2022 року. Скасовано судовий наказ, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 03 жовтня 2022 року у цивільній справі №755/17088/21 за заявою ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей в частині стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 . Роз`яснено стягувачу ОСОБА_1 право звернутися до суду із вимогою про стягнення витрат на правову допомогу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 117-118).

Постановлюючи наведене судове рішення, суд зазначив, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер. Заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право і сам факт подання заяви боржником є достатньою підставою для скасування судового наказу, оскільки закон не зобов`язує суд на цій стадії перевіряти обґрунтованість заперечень боржника. Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 в порядку позовного провадження звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн, понесені при розгляді заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ч. 1 ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц, від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21, від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше яз за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, колегією суддів аналізується судове рішення лише в межах доводів ОСОБА_1 щодо безпідставності зменшення судом першої інстанції розміру понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в ході винесення судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

У справі встановлено, і це підтверджується її матеріалами, що представництво інтересів ОСОБА_1 у справі наказного провадження здійснював адвокат Васюк М.М. на підставі укладеного між Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» та ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги № 86 від 01 жовтня 2021 року (а.с. 13-17), додатку № 1 до договору № 86 про надання правової допомоги від 01 жовтня 2021 року, укладеного 01 жовтня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» та ОСОБА_1 (а.с. 18), ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1318085 від 04 квітня 2023 року (а.с. 21).

Як свідчить звіт про обсяг наданих послуг та акт наданих послуг, які складено 07 жовтня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» та ОСОБА_1 (а.с. 19, 20), надано клієнту наступну правничу допомогу: юридичний аналіз документів, які надано клієнтом, формування правової позиції, підготовка та подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 від 07 жовтня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва протягом 8 годин вартістю 16 000 грн. Погоджено, що вартість 1 години наданих послуг (надання професійної правничої допомоги) клієнту Адвокатського об`єднання складає 2 000 грн.

У відзиві на позов представник ОСОБА_2 адвокат Семенок В.І. вважав, що заявлені ОСОБА_1 вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи відзиву зводились до того, що сума витрат на правничу допомогу у справі наказного провадження, яку просить стягнути ОСОБА_1 , не відповідає складності, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих адвокатом послуг. Представник вважав, що складання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей очевидно не є тією дією адвоката, вартість якої може становити 16 000 грн. Разом з цим, стягнення витрат на правничу допомогу не передбачено розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України і можливе лише у справах позовного провадження.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Семенок В.І. просив стягнути із ОСОБА_1 на користь відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 грн.

На підтвердження понесених витрат адвокатом Семенком В.І. надано договір про надання правничої допомоги від 19 червня 2023 року (а.с. 53-54, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1054715 від 21 червня 2023 року (а.с. 52), опис виконаних робіт та розрахунок гонорару адвоката Семенка В.І. від 21 червня 2023 року (а.с. 55).

Згідно із описом виконаних робіт та розрахунок гонорару адвоката Семенок В.І. від 21 червня 2023 року, об`єм виконаної роботи та оплата за проведену роботу визначено наступним чином: 1) правовий аналіз правовідносин, ознайомлення з нормативними документами, вивчення судової практики в аналогічних правовідносинах, ознайомлення та аналіз судових рішень, що стосуються спору між сторонами 2 000 грн; 2) складання відзиву на позов майнового характеру 3 000 грн; 3) участь у судовому розгляді справи 3 000 грн (а.с. 55).

Сплата ОСОБА_2 8 000 грн витрат на правничу допомогу підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3/6/23 від 19 червня 2023 року (а.с. 57).

Вирішуючи заявлені ОСОБА_1 вимоги у позовному провадженні, суд першої інстанції, пославшись на можливість застосування до спірних відносин аналогії закону та заборону відмови у судовому розгляді з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини, дійшов висновку про наявність підстав для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 під час розгляду її заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Урахувавши незначну складність розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, яка розглядалася судом у безспірному порядку (без вирішення обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті), за відсутності стягувача і боржника, а також з урахуванням критеріїв дійсності, необхідності і розумності таких витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення таких витрат з 16 000 грн до 3 000 грн.

Аргументи апеляційної скарги про те, що понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 000 грн підлягають відшкодуванню у повному обсязі, колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані. Ухвалюючи рішення, районний суд вірно виходив з того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Указане відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19)

Твердження ОСОБА_1 про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони, але відповідачем такого клопотання не подано, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

За змістом поданого представником ОСОБА_2 відзиву, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки сума витрат на правничу допомогу у справі наказного провадження, яку просить стягнути ОСОБА_1 , не відповідає складності, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих адвокатом послуг. Представник вважав, що складання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей очевидно не є тією дією адвоката, вартість якої може становити 16 000 грн.

Колегія суддів враховує, що незважаючи на те, що у резолютивній частині відзиву на позов сторона відповідача не просила зменшити витрати на правничу допомогу, його зміст прямо свідчить про незгоду із розміром заявлених ОСОБА_1 витрат. Водночас, визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачку позбавлено права подати відповідь на відзив, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Матеріалами справи підтверджується, 21 червня 2023 року відповідачем направлено ОСОБА_1 копію відзиву, на підтвердження чого надано фіскальний чек «Укрпошти» (а.с. 40). 05 липня 2023 року на електронну адресу районного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Васюка М.М. про розгляд справи без участі представника (а.с. 59). Оскаржуване рішення ухвалено 06 липня 2023 року, тобто через 15 днів після отримання судом відзиву на позов. Та обставина, що ОСОБА_1 отримала копію відзиву 07 липня 2023 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення, не призвело до невірного вирішення справи.

Зважаючи на прийняте районним судом рішення, яким частково задоволенно позовні вимоги ОСОБА_1 , та надані представником відповідача докази про понесені витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_2 таких витрат. Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що районний суд не мав права стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу.

Урахувавши складність цієї справи та обсяг наданих адвокатом Семенком В.І. послуг, а також критерії дійсності, необхідності і розумності таких витрат, районний суд обґрунтовано зменшив їх розмір з 8 000 грн до 5 000 грн.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на 18,75% (незадоволена частина позовних вимог склала 81,25%), районним судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України обгрунтовано стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 062,50 (5 000 х 81,25% = 4 062,50) грн витрат на правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2023 року без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко