ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16059/22

Провадження № 22-ц/4820/1497/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Чернівецької обласної військової адміністрації (Чернівецької обласної державної адміністрації), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним акту про примусове відчуження майна, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_4 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2023 року (суддя Палінчак О.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

04 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Чернівецької обласної військової адміністрації (Чернівецької обласної державної адміністрації), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування наказу та визнання недійсним акту про примусове відчуження майна, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначав, що має право на користування, володіння та розпорядження автомобілем MERCEDES-BENZ 308D, державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно нотаріально-посвідченої довіреності від 18.06.2020.

На початку грудня 2021 року його знайомі (відповідачі) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 попросили надати їм даний транспортний засіб для здійснення перевезень, домовившись, що вони повернуть автомобіль не пізніше 10.01.2022, проте автомобіль повернуто не було.

Згодом відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомили позивачу, що відносно ОСОБА_3 було зареєстровано кримінальне провадження та автомобіль спочатку був на спецмайданчику поліції в м. Сокиряни, а потім його було передано військовим для потреб територіальної оборони.

У відповіді Відділення поліції № 1 Дністровського районного відділення поліції ГУНП в Чернівецькій області від 03.06.2022 на адвокатський запит було вказано про наявність кримінального провадження №0000203 від 11.12.2021 та повідомлено про те, що 11.12.2021 під час огляду місця події вилучено вищевказаний автомобіль та його визнано речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню.

14.12.2021 ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенком О.М. було накладено арешт на даний транспортний засіб, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження (відчуження), а згідно постанови заступника начальника ВП № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 11.12.2021 даний транспортний засіб було визнано речовим доказом та передано на зберігання до відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області до вирішення справи по суті. Крім того, згідно з наказом №95 командира військової частини НОМЕР_1 Нацгвардії України та акту примусового відчуження майна даний транспортний засіб було передано та поставлено на облік військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Нацгвардії України.

Зазначає, що даний правочин щодо примусового відчуження транспортного засобу оформлений актом про примусове відчуження є недійсним, адже сторонам при укладенні акту було достеменно відомо про наявність кримінального провадження, та те, що даний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, яке ще не закінчено, та накладений арешт шляхом заборони користування, володіння і розпорядження (відчуження) майна. Тим паче, що даний автомобіль перебував на спеціальному майданчику поліції.

Також, позивач вказував, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.04.2022 № 95 про примусове відчуження майна, вказано здійснити примусове відчуження із володіння територіального підрозділу ГУНП в Чернівецькій області (ВП № 1 Дністровського РВП) для потреб частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, пов`язаних із виконанням завдань територіальної оборони в умовах правового режиму воєнного стану транспортного засобу MERCEDES-BENZ 308D, державний номерний знак НОМЕР_2 .

На думку позивача, акт про примусове відчуження по формі і змісту не відповідає нормам чинного законодавства України. В акті вказано, що він складений військовою частиною НОМЕР_1 та погоджено з Чернівецькою районною військовою адміністрацію, проте наказ №95 від 28.04.2022 був погоджений Чернівецькою обласною військовою адміністрацію, а сам акт про примусове відчуження не підписаний та не містить печатки, ані Чернівецької ОВА, ані Чернівецької РВА. В графі власник вказано тільки прізвище, ім`я та по-батькові ОСОБА_5 та вказано, що транспортний засіб вилучений у ОСОБА_3 .

Акт не містить дати підписання (фактично відсутня дата укладення), що прямо суперечить закону, а також в акті вказано, що оцінку проведено експертом та за результатами оцінки майна складено висновок експертного дослідження від 02.05.2022. Отже, порядок визначення вартості прямо порушено, адже вартість майна визначалась не на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не суб`єктом оціночної діяльності, а експертною установою Чернівецьким НДЕКЦ, що прямо вплинуло на визначення вартості та ціну даного транспортного засобу.

Також, проведення експертизи та визначення вартості було здійснено з грубими порушеннями Методики, що ще раз вказує на її незаконність та недостовірність визначення експертом такої вартості транспортного засобу (експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; експерт не вказує, коли він проводив огляд транспортного засобу, в колонці «дата огляду» стоїть прочерк, експерт в порушення Закону та Методики дійшов помилкового висновку, що ринкова вартість такого транспортного засобу становить 133 336, 56 грн.

Тому, з огляду на те, що наказ від 28.04.2022 щодо примусового відчуження даного транспортного засобу є незаконним, та те, що укладення даного акту про примусове відчуження суперечить законодавству України та незаконності (недійсності) умови правочину щодо визначення його вартості (яка є істотною умовою даного правочину), позивач вважає даний акт про примусове відчуження недійсним.

Отже, з огляду на недійсність акту про примусове відчуження транспортного засобу позивач просить застосувати, також, наслідки недійсності правочину та зобов`язати військову частину повернути даний транспортний засіб до місця, з якого було вилучено транспортний засіб - спецмайданчик відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Позивач зазначив, що факт правомірності володіння майном (отриманий у власника такого майна технічний паспорт на автомобіль) є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Отже, позивач, який має право на користування, володіння та розпорядження даним транспортним засобом є фактичним власником згідно довіреності, а отже має право на звернення до суду за захистом порушених прав, що стосуються даного транспортного засобу. А тому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд визнати неправомірними дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо неповернення ОСОБА_1 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в строк до 10.01.2022; визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №95 від 28.04.2022, погоджений Чернівецькою обласною військовою адміністрацією, щодо примусового відчуження із володіння територіального підрозділу ГУНП в Чернівецькій області (відділення поліції № 1 Дністровського РВП) для потреб військової частини НОМЕР_1 в умовах правового режиму воєнного стану транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; визнати недійсним акт про примусове відчуження (без номеру та дати) підписаний заступником начальника ВП № 1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області, заступником командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння та начальником автомобільної служби в/ч НОМЕР_1 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повернути позивачу транспортний засіб марки MERCEDES- BENZ 308D, 1994 року випуску, номер шасі (кузову, рами) № НОМЕР_3 , державний номерний знак при укладенні акту - 32706НЕ та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що судом не досліджено та не надано правової оцінки доказам, які містяться у матеріалах справи та обставинам справи, лише при відмові у задоволенні позову суд першої інстанції послався на його необґрунтованість. Вказує, що акт про примусове відчуження транспортного засобу є недійсним, адже при укладенні акту сторонам було достеменно відомо про наявність кримінального провадження, та те, що даний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, яке ще не закінчено, та на нього накладений арешт шляхом заборони користування, володіння і розпорядження (відчуження) майном. А тому сторонами було порушено вимоги чинного законодавства та вимоги ухвали суду від 14.12.2021, згідно якої підставою накладення арешту і було необхідність збереження речового доказу від знищення та відчуження. На вказане суд першої інстанції не звернув уваги. Посилається на те, що сам акт про примусове відчуження (без дати) по формі і змісту не відповідає нормам чинного законодавства України. Зазначає, що при оцінці транспортного засобу експерт в порушення Закону України «Про судову експертизу» та Методики дійшов помилкового висновку, що ринкова вартість такого транспортного засобу становить 133 336, 56 грн, що порушує права позивача, в якого примусово відчужують даний транспортний засіб, адже можливе відшкодування вартості транспортного засобу буде набагато менше, ніж він реально коштує. Вважає, що наказ від 28.04.2022 щодо примусового відчуження даного транспортного засобу є незаконним, а акт про примусове відчуження недійсним, оскільки укладення акту про примусове відчуження суперечить Конституції України, ЦК України та іншим актам законодавства та незаконності (недійсності) умови правочину щодо визначення його вартості (яка є істотною умовою даного правочину).

Звертає увагу суду, що вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 03.11.2022 у справі № 722/1279/22, який набрав чинності 05.12.2022, скасовано арешт, накладений згідно ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.12.2021 на фургон вантажний марки MERCEDES-BENZ 308 D, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1994 року випуску, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_5 . Також вироком суду вирішено повернути власнику ОСОБА_5 транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Так як позивач є уповноваженим представником власника транспортного засобу згідно нотаріально посвідченої довіреності, спірний транспортний засіб підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Зазначає, що позивач в апеляційній скарзі безпідставно посилається на таку обставину як арешт майна з урахуванням його позовних вимог про повернення транспортного засобу особисто йому. Питання повернення майна, яке перебуває під арештом, вирішується в рамках кримінального провадження, а не в порядку цивільного судочинства.

Вказує, що описані позивачем процесуальні недоліки оскаржуваного акту взагалі не впливають на правильність прийнятого рішення, а незгода позивача з оцінкою транспортного засобу не позбавляє можливості оскаржити висновок експертного дослідження від 02.05.2022.

Вказує, що у разі задоволення позовних вимог позивача, відповідальні особи поліції та прокуратури будуть позбавлені можливості виконати вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 03.11.2022 у справі № 722/1279/22 в частині повернення спірного транспортного засобу його власнику ОСОБА_5 .

Чернівецька обласна державна адміністрації подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що позивач не довів, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі в чому саме полягає незаконність дій Чернівецької обласної державної адміністрації (обласної військової адміністрації), яким чином нею було порушено права позивача. Вказує, що виходячи із поняття та мети примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану, накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, чи іншій галузі права, не може бути перешкодою у здійсненні примусового відчуження майна на користь держави, оскільки арешт чи будь-яке інше обтяження на майно застосовується задля тимчасового обмеження (позбавлення) права саме власника (володільця) майна на розпорядження таким майном задля забезпечення тієї чи іншої мети.

У відзиві на апеляційну скаргу військова частина № НОМЕР_1 Національної гвардії України просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що примусове відчуження майна, а саме транспортного засобу відбулося в умовах правового режиму воєнного стану та відповідно до вимог статей 41, 64 Конституції України, а також у відповідності з вимогами чинного законодавства України, яке регламентує правовідносини щодо примусового відчуження майна в умовах воєнного стану.

Вказує, що в даному випадку, правовідносини, які виникли 28.04.2022, регламентуються не цивільним законодавством України, як про це помилково зазначає позивач у своїй апеляційній скарзі, а являються правовідносинами, які виникли з реалізації суб`єктами владних повноважень під час дії особливого правового режиму а саме правового режиму воєнного стану та які регулюються спеціальним законодавством. До акту про примусове відчуження майна не можна застосувати норми ЦК України, якими визначено правила недійсності правочину.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу.

Представники відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що власником автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1994 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_5 (а.с. 130 т. 1).

Відповідно до довіреності від 18.06.2020, посвідченої приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Онищенко М.А., зареєстрованою в реєстрі за №574, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_1 (строком на п`ять років до 18.06.2025), на розпорядження автомобілем MERCEDES-BENZ 308D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в тому числі керування ним (а.с. 18 т. 1).

Як вбачається із копії відповіді старшого слідчого відділення поліції № 1 (Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 03.06.2020 11.12.2021 під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1994 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою про визнання речовим доказом та прилучення автомобіля до кримінального провадження від 11.12.2021 фургон вантажний MERCEDES-BENZ 308D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000203 від 11.12.2021 (а.с. 21 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.12.2021 у справі №722/1618/21 накладено арешт на вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 шляхом заборони володіння, користування та розпорядження (відчуження) (а.с. 22-23 т. 1).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.04.2022 № 95 «Про примусове відчуження майна», погодженого із начальником Чернівецької обласної військової адміністрації, здійснено примусове відчуження із володіння територіального підрозділу ГУНП в Чернівецькій області (відділення поліції № 1 Дністровського РВП) для потреб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пов`язаних із виконанням завдань територіальної оборони в умовах правового режиму воєнного стану, наступне майно: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Дані обставини було зафіксовано актом про примусове відчуження вказаного транспортного засобу (а.с. 24-25 т. 1).

Згідно з висновком експертного дослідження від 02.05.2022 №ЕД-19/126-22/2718-АВ, ринкова вартість вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ 308D, номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент проведення дослідження (02.05.2022) становить 133336,52 грн. (а.с. 26-33 т. 1).

Автомобіль MERCEDES-BENZ 308D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , прийнято на облік військової частини НОМЕР_1 та введено в штат автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 (а.с. 34 т. 1).

Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 03.11.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, скасовано арешт, накладений згідно ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.12.2021 на фургон вантажний марки MERCEDES-BENZ 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_5 , та який на момент вилучення перебував в користуванні ОСОБА_3 , та скасовано арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

За положеннями ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч.3 ст. 321 Цивільного кодексу України, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.353 ЦК України, в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується (ч.3 ст.353 ЦК України).

Указом Президента України №64/2022, затвердженим Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і на момент апеляційного перегляду справи.

Згідно з п. 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34,38,39,41 - 44,53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За визначенням ч.1 ст.3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військовим командуванням, якому згідно з цим законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Військове командування, в межах повноважень, визначених цим законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану (ч.2 ст.3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

В Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначає Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

За визначенням ч.1 ст.1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», примусове відчуження майна - це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості (ст.3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»).

Відповідно до ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради. У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на порушення порядку примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану, зокрема щодо складання відповідного акта про примусове відчуження майна. Такий довід апеляційної скарги апеляційний судом оцінюється критично.

Так, статтею 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачені вимоги до акта про примусове відчуження або вилучення майна. Про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна). Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта (ч.3 ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»).

Відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», у разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Згідно ч.5 ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», у разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

За положеннями ст.8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно. Оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду.

Таким чином, оспорюваний позивачем наказ №95 від 28.04.2022 виданий в період дії в Україні правового режиму воєнного стану командиром військової частини НОМЕР_1 - військовим командуванням, в розумінні ч.1 ст.3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», тобто органом, який відповідно до ст.4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» приймає рішення щодо примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану, за погодженням з Чернівецькою обласною військовою адміністрацією.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, з врахуванням положень чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушення відповідачем порядку здійснення примусового відчуження транспортного засобу, який перебуває у володінні позивача, а отже, відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №95 від 28.04.2022.

Про примусове відчуження належного позивачу транспортного засобу уповноваженим військового командування складений акт за зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 року № 998, який містить передбачені ч.1 ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» та зразком акта відомості про: назву військового командування; особу, яка здійснила примусове відчуження; орган, що прийняв рішення; орган, що погодив рішення, дату прийняття рішення; надзвичайну обставину, за якої здійснюється примусове відчуження майна; власника майна та законного володільця на час вилучення, опис майна, достатній для його ідентифікації; вартість майна та підпис уповноважених осіб.

Акт про примусове відчуження майна не містить підпису власника майна ОСОБА_5 , оскільки складений без його участі. Складання акта про примусове відчуження майна без участі особи, у якої відчужується майно, у разі її відсутності передбачено ч.5 ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», відтак, такий реквізит акта як «підпис власника майна» в цьому випадку не є обов`язковим.

В графі «власник майна/володілець або законний представник» підписаний представником установи, на території якої вилучався транспортний засіб.

Посилання позивача, викладені в апеляційній скарзі, на необхідність погодження та підписання акта про примусове відчуження відповідною державною адміністрацією не заслуговують на увагу, оскільки такого погодження потребує рішення військового командування про примусове відчуження майна, а не акт.

Вартість автомобіля в розмірі 133336 грн 52 коп., вказана в акті про примусове відчуження на підставі висновку експертного дослідження №ЕД-19/126-22/2718-АВ від 02.05.2022, складеним Чернівецьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, а тому доводи скаржника про неправильне визначення вартості транспортного засобу апеляційним судом відхиляються як такі, що не спростовані належними доказами. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду. Незгода позивача з оцінкою відчуженого у нього майна не є підставою для визнання недійсним акту про примусове відчуження майна.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що, виходячи із поняття та мети примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану, накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, чи іншій галузі права, не може бути перешкодою у здійсненні примусового відчуження майна на користь держави, оскільки арешт чи будь-яке інше обтяження на майно застосовується задля тимчасово обмеження (позбавлення) права саме власника (володільця) майна на розпорядження таким майном задля забезпечення тієї чи іншої мети. Більш того, Закон не містить будь-яких обмежень щодо правового статусу майна при необхідності у застосуванні державою примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану, а тому доводи апеляційної скарги щодо перебування транспортного засобу під арештом в рамках кримінального провадження не заслуговують на увагу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що відсутня дата в акті примусового відчуження майна, апеляційний суд бере до уваги правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, відповідно до якої, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Так, певні дефекти акта можуть не пов`язуватися з його змістом, а стосуватися процедурних підстав його складання, і за такого, можливо, що внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинного наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури заповнення акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

В залежності від порушень процедурних підстав складання акту та від їх характеру наслідком може бути нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», у разі якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо.

З вказаної норми закону випливає, що право вимагати повернення майна виникає у колишнього власника майна після скасування правового режиму воєнного стану, тобто обумовлюється припиненням існування надзвичайної обставини, яка стала підставою для такого відчуження за умови збереження цього майна.

Оскільки на час розгляду справи та на час апеляційного перегляду в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повернути відчужений транспортний засіб, оскільки вони є передчасними.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог щодо визнання неправомірними дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо неповернення позивачу транспортного засобу в строк до 10.01.2022, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні вказаних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, до особистого тлумачення обставин справи, такі доводи містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_4 , заишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай