П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

28 вересня 2023 року м. Київ

Справа №755/1037/22

Провадження № 22-з/824/924/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мілетич Ольги Олегівни про ухвалення додаткового рішення у справі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мілетич О.О. звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що кожен з них живе своїм життям, спільне проживання повністю припинено, спільний побут та господарство сторони не ведуть. Вирішити спір в досудовому порядку не вбачається можливим, збереження шлюбу є неможливим, примирення між сторонами також неможливе та суперечить інстересам позивача

Позивач не вбачає подальшої необхідності та можливості перебувати у вказаному зареєстрованому шлюбі. Позивач вважає необхідним шлюб розірвати, оскільки є відсутніми підстави для його подальшого збереження. Позивач заперечує проти примирення між сторонами та вважає недоцільним встановлення відповідного строку для примирення між сторонами судом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 06 жовтня 2007 року у Гнідинській сільській раді Бориспільського району Київської області, актовий запис № 27.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Шапошніковою Т.Г. до Київського апеляційного суду подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на незаконність та прийняття рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд, відмовляючи в наданні строку для примирення, не надав оцінку доказам, наданим відповідачем, які свідчили про високу ймовірність примирення сторін.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Шапошніковою Тетяною Геннадіївною - залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року - залишено без змін.

06 липня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Мілетич О.О. подала до Київського апеляційного суду заяву, у якій просить ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.

Заява мотивована тим, що під час винесення постанови, Київським апеляційним судом не було вирішено питання про витрати на правову допомогу, понесені ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 06 липня 2023 року заяву передано судді-доповідачу Стрижеусу А.М.

Київським апеляційним судом витребувано з Дніпровськогоо районного суду міста Києва справу № 755/1037/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

16 серпня 2023 року матеріали цивільної справи № 755/1037/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбунадійшли до Київського апеляційного суду.

Колегія суддів, вивчивши подану заяву, перевіривши матеріали справи, дійшла таких висновків.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

За правилами частини третьої статті статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Належним чином повідомленні про дачу, час та місце розгляду справи сторони по справі в судове засідання не з?явились.

Неявка сторін в судове засідання, які належним чином повідомлені про дачу, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мілетич О.О. про ухвалення у справі додаткового рішення та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мілетич О.О. про ухвалення у справі додаткового рішення підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 06 квітня 2023 року між адвокатом Мілетич О.О. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір № 06/04/2023 про надання правової допомоги. У п.1.3 договору про надання правової допомоги сторони визначили, що адвокат бере на себе зобов`язання оплатно надати правову допомогу Клієнту у судові справі про розірвання шлюбу №755/10307/22 у Київському апеляційному суд шляхом складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення від 14.02.2023 року Дніпровського районного суду. Сторони домовились, що зобов`язання адвоката згідно даного пункту договору вважаються виконаними в момент направлення ним до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення від 14.02.2023 року Дніпровського районного суду м. Києва по справі про розірвання шлюбу.

Відповідно до п.1.4 договору про надання правової допомоги, Клієнт зобов`язаний оплатити Адвокату надання правової допомоги, обсяг якої зазначений у п.1.3 даного договору, у фіксованому розмірі в 6000 грн, що складає собою гонорар адвоката. При визначенні розміру гонорару адвоката, сторонами враховано положення ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». На підтвердження факту виконання грошових зобов`язань клієнта згідно даного пункту договору, адвокат видає лист-повідомлення із зазначенням факту виконання клієнтом грошових зобов`язань у відповідному листі.

10 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2023 року у справі за №755/10307/2022.

Представником позивача долучено лист-повідомлення, згідно якогогрошові зобов`язання в частині оплати гонорару адвоката за договором про надання праової допомоги №06/04/2023 від 06.04.2023 року за надання правової допомоги шляхом складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення від 14.02.2023 року Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/10307/22 станом на 06.04.2023 року виконані.

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До апеляційного суду не надано відповідачем ОСОБА_2 та його представником адвокатом Шапошніковою Т.Г. клопотання щодо зменшення витрат на правову допомогу.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Ураховуючи наведене, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що

позивачем ОСОБА_1 було понесено витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді в сумі 6000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мілетич Ольги Олегівни про ухвалення додаткового рішення у справі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) 6000 грн. судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна