Справа № 727/8542/23
Провадження № 2/727/1523/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Танасійчук Н.М.

За участю секретаря: Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності.

Посилався на те, що згідно ордеру №995 серії ГИК від 25 жовтня 1977 року ОСОБА_6 та її членам сім`ї , а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надано право, на зайняття квартири АДРЕСА_1 . Та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19862132 від 12,08.2008 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 341630723 від 04.08.2023 року квартира за адресою АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Вважає, що підстав для недотримання принципу рівності часток у спільній сумісній власності немає, а тому частки кожного із співвласників квартири АДРЕСА_3 у праві спільної сумісної власності є рівними. Тому просить суд визначити, що частки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 , є рівними і складають по 1/6 частки у кожного. Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 припинити.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 17 серпня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі із призначенням справи до підготовчого судового засідання.

Відповідачами відзиву на позов подано не було.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутності, позов підтримують.

Відповідачі у судове засідання також не з`явилися, направили на адресу суду клопотання в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у підготовчому засіданні.

Так, судом встановлено, що згідно ордеру №995 серії ГИК від 25 жовтня 1977 року виданого виконавчим комітетом Чернівецької ради депутатів ОСОБА_6 та членам її сім`ї, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надано право, на зайняття квартири АДРЕСА_3 (50 років жовтня).(а.с. 36)

У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19862132 від 12,08.2008 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 341630723 від 04.08.2023 року судом встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . (а.с. 4-5, 38-40)

Частки співвласників у майні визначені не були.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У частині першій статті 368 ЦК України зазначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У частині першій та другій статті 370 ЦК України зазначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частин першої-третьої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 бажає розпорядитися згідно закону частиною свого майна яка належить на праві спільної сумісної власності, однак у зв`язку з тим, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не визначені, останній не може реалізувати свої правомочності для права власності на вказане майно.

З огляду на вище вказане та враховуючи, що у позивача відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Документально підтверджені судові витрати позивача складаються з судового збору у розмірі 1074 гривень. Оскільки відповідачами визнано позов, то позивачу, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50 % судового збору слід стягнути з відповідачів на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 197, 206, 259, 263-265, 273 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 66,9 кв.м. та житловою площею в розмірі 40,9 кв.м. становить 1/6 частину.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 66,9 кв.м. та житловою площею в розмірі 40,9 кв.м.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючому в АДРЕСА_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду, згідно квитанції № від 07.08.2023 року, у розмірі 537 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 537 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Танасійчук Н.М.