Справа № 206/4609/23
Провадження № 2-о/206/415/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

присяжних: Мордань І.Г., Мінзера О.В.,

за участю секретаря с/з Ляшко Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Геник Л.С.,

представника заявника лікаря-психіатра Захарової Л.П.

особи стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1

захисника-адвоката Потьомкіна С.М.

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.10.2023 було госпіталізовано ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару. Направлення на госпіталізацію видане лікарем-психіатром Малишко А.А. КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 тяжкого психічного захворювання (діагноз): шизофренія параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром.

За думкою комісії лікарів необхідність примусової госпіталізації хворого зумовлюється тим, що він становить небезпеку для себе та оточуючих.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Захарова Л.П. просила задовольнити заяву та госпіталізувати ОСОБА_1 оскільки останній вже неодноразово проходив лікування, на підставі ухвали суду від 24.03.2023 останньому було припинення надання примусових заходів медичного, оскільки його стан був стабільний на той час, він приймав лікування та проходив терапію. Проте 04.10.2023 ОСОБА_1 знову було госпіталізовано до психіатричного відділення, оскільки останній перебуваючи не в умовах відділення лікарні не приймав ліки. Відповідно до рапорту поліції співробітниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 на час його затримання поводив себе агресивно, розбив сусідам вікна. На час його госпіталізації він становить небезпеку для себе та оточуючих, що також було встановлено робітниками поліції, він поводив себе неадекватно. Враховуючи викладене просила задовольнити заяву.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не погодився з думкою лікаря та заперечував проти задоволення заяви, оскільки вважав, що він є здоровою людиною. На підставі ухвали суду йому було припинення надання примусових заходів медичного, оскільки він видужав. Після того як його виписали з лікарні, почував він себе добре, йому надали ліки які він повинен був вживати вдома, ліки він приймав але не постійно. Інколи його психічний стан мінявся. Перебуваючи вдома він збирав документи необхідні для виїзду за кордон, оскільки збирався їхати до батька також мав намір там працювати. Грошима на той час йому допомагали родичі, оскільки він не працював. В день його госпіталізації на вулиці до нього підійшли співробітники поліції та сказали, що йому необхідно проїхати з ними до психіатричного відділення, як йому стало відомо останні викликати карету «швидкої» медичної допомоги без його згоди. Не розуміє підстав, чого його госпіталізували, оскільки він себе добре почуває, скарг на погіршення стану здоров`я в нього не має. Зазначає, що раніше під час його госпіталізації до психіатричної лікарні неодноразово звертався з листами до уповноваженого по правам людини та прокуратури, відповідей на звернення в нього наразі немає. Просив відмовити в задоволені клопотання, оскільки він не хоче лікуватися, скарг самопочуття не має. Адвокат Потьомкін С.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2023 було госпіталізовано до психіатричного стаціонару. Направлення на госпіталізацію видане лікарем-психіатром Малишко А.А. КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 тяжкого психічного захворювання (діагноз): шизофренія параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром. Лікарем-психіатром приймального відділення: Мозомок А.А. КП «ДБКЛПД» ДОР» підтверджено у ОСОБА_1 наявність психічних розладів у вигляді: метушливий, тривожний, висловлює маячні ідеї, побив у сусідньому будинку скло. Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий ОСОБА_1 , виявляє тяжке психічне захворювання, у зв`язку з чим має формальний контакт, напружений, метушливий, тривожний, місця не утримується, висловлює маячні ідеї, віднесені на адресу оточуючих, перебуває під впливом маячних ідей, побив скло камінням. Хворому поставлено попередній діагноз: шизофренія параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Враховуючи, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 212, 259, 263-265, 268, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (місцезнаходження 49115, м. Дніпро, вул. Бєхтєрева, 1) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.В. Поштаренко

Присяжні: І.Г. Мордань

О.В. Мінзер