Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1666/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

за участі секретаря судового засідання Зінчук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/1666/23 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав видачею довіреностей, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Рожкової О.С. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради. Просить: за рахунок відповідача відшкодувати моральну шкоду в сумі 59 500 грн, заподіяну складанням довіреностей з порушеннями чинного законодавства; визнати оформлення довіреностей виконавчим комітетом Житомирської міської ради недійсним правочином; прийняти виклад порушень законодавства, якими порушені її конституційні права, та прийняти пояснення стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, що призвело до погіршення її здоров`я та завдало їй душевних страждань.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до листа Житомирської міської ради від 03 вересня 2020 року №25/Д-718із-1995 убачається, що в статуті Житомирської міської об`єднаної територіальної громади не міститься висновок, кому дозволено статутом оформляти довіреності від імені Житомирської міської ради. Під час розгляду її позовних заяв представником відповідача подавалися документи з довіреністю, оформлені з порушенням законодавства, за підписом міського голови Сухомлина С.І. від імені виконавчого комітету Житомирської міської ради. Так, у справі №296/5583/21 здійснено незаконне оформлення довіреності від 05 січня 2021 року №66/41, яка долучалася до відзиву на позовну заяву та здійснювалося подання відзиву представником відповідача на підставі незаконної довіреності; у справі №295/1693/20 здійснено незаконне оформлення довіреності від 21 грудня 2019 року №26/1302, яка долучалася до документів у вказаній справі та здійснювалося подання представником відповідача: відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відзиву на апеляційну скаргу та відзиву на касаційну скаргу. Тобто, у справі №296/5583/21 по довіреності №66/41 було допущено два порушення, а у справі №295/1693/20 по довіреності №26/1302 було допущено п`ять порушень, а всього сім порушень. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями, що позбавляло її можливостей у реалізації звичок та бажань, сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми та настанню інших наслідків негативного характеру. Порушення її конституційних прав призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2023 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу аргументує тим, що суд незаконно відмовив їй у доступі до правосуддя для захисту своїх порушених конституційних прав, які гарантуються Конституцією України. Суд не застосував закони, які підлягають застосуванню при розгляді її позовної заяви, поданої з дотриманням вимог ЦПК України. Суд незаконно відмовив у розгляді вимог позовної заяви, незаконно виклав обставини, які не відповідають обставинам позовної заяви; висновок суду про те, що відповідач скористався своїми правами та видав довіреності від 21 грудня 2019 року №26/1302 та від 05 січня 2021 року №66/41 є чітким доказом того, що суддя надає привілеї відповідачу з метою приховати видачу недійсних довіреностей, які не відповідають нормам закону, про що зазначено у позовній заяві. Також просить постановити окрему ухвалу щодо дванадцяти порушень чинного законодавства суддею Корольовського районного суду м.Житомира Рожковою О.С. при розгляді цієї позовної заяви про захист цивільного права, визнанням правочину недійсним, та надіслати вказану ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира Рожковій О.С. для усунення виявлених судом недоліків чи порушення чинного законодавства для запобігання їх повторенню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені заздалегідь належним чином. Так, судова повістка про виклик на 07 червня 2023 року вручена позивачу ОСОБА_1 27 травня 2023 року (а.с.43). Виконавчий комітет Житомирської міської ради спрямував до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника. Про причини неявки сторони суд не сповістили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. (частина перша ст.19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів надається у ст.16 ЦК України.

Законодавець у частині першій ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною другою ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За таких обставин, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Як убачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 посилається на допущення порушення законодавства щодо оформлення та видачі міським головою Сухомлином С.І. довіреностей від 05 січня 2021 року №66/41 та від 21 грудня 2019 року №26/1302 на представництво інтересів виконавчого комітету Житомирської міської ради під час розгляду цивільних справ за позовами ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Представництво інтересів в суді на підставі довіреності є формою реалізації учасником справи свого процесуального права на представлення його прав та інтересів в судовому процесі, пов`язаному з конкретною справою.

Відповідач скористався своїми правами та видав довіреності від 05 січня 2021 року №66/41 та від 21 грудня 2019 року №26/1302 на представництво інтересів виконкому Житомирської міської ради.

За положеннями частин першої та другої ст.178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову та відзив підписується відповідачем або його представником. У запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Знову ж таки заперечення підписуються відповідачем або його представником (частини перша та друга ст.180 ЦПК України). Також учасник справи у відповідності до частини першої ст.360 ЦПК України має право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі. Аналогічна норма закріплена у частині першій ст.395 ЦПК України, якою передбачено право на подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу.

Розглядаючи матеріали позовної заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що порушення, які на думку позивача були допущені міським головою при видачі довіреності в межах конкретної справи, не можна визнати шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України. Пояснення та заперечення щодо залучення до участі у справі представника за довіреністю може бути висловлено усно чи письмово під час розгляду конкретної справи, в межах якої представник здійснював повноваження за довіреністю, що видана Житомирським міським головою.

Отже, відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Чинним законодавством не передбачено такого способу захисту як подання позовної заяви з вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої наданням довіреностей на підтвердження повноважень представника, оформлених з порушенням законодавства, оскільки така незгода має бути реалізована позивачем у відповідній процесуальній формі в межах розгляду конкретної судової справи.

За таких обставин, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя суду першої інстанції дійшла обґрунтованого висновку про відсутність спору, що у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року в справі №522/12901/17-ц зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що передбачено частиною четвертою ст.263 ЦПК України.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшла обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відносно дванадцяти порушень чинного законодавства суддею Корольовського районного суду м. Житомира Рожковою О.С. при розгляді її позовної заяви, яку надіслати судді суду першої інстанції, яка за своїми повноваженнями повинна усунути виявлені судом недоліки чи порушення чинного законодавства для запобігання їх повторенню, колегія суддів виходить із наступного.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Відповідно до положень ст.385 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст.262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

За положеннями частини десятої ст.262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Отже, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції, реалізація якого пов`язується із допущенням судом першої інстанції порушення норм права

Якщо колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, підстав для постановлення окремої ухвали немає.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому розумінні норм процесуального права та з огляду на вищевикладене додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала судді відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 12 червня 2023 року.