Провадження №2/523/4031/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування арешту на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

21 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Цуркан О.О., звернувся з позовом до Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування арешту на нерухоме майно, в якому просив виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження за реєстраційним номером 48223921 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вид обтяження: арешт нерухомого майна, адреса об`єкта обтяження: АДРЕСА_1 , підстава обтяження: постанова про арешт майна від 06.01.2022 по ВП №66544798 Краматорського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що він є співвласником 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , під час розпорядження вказаною квартирою було з`ясовано про наявність обтяження на належну позивачу частку квартири. Проте вказаний арешт помилково було накладено відповідачами на майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не є власником (співвласником) даної частини об`єкту нерухомості.

Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

23 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Позивач надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі - Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області своїх представників у судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомляли, із клопотання не зверталися, відзив на позов не подавали.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також у судове засідання не з`явилися.

Враховуючи неявку належним чином повідомлених відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе зі згоди позивача проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

В ході розгляду справи було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на праві спільної часткової власності належить 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 25.07.2002 серія та номер: №5755.

В жовтні 2022 року під час оформлення спадщини матір`ю позивача було з`ясовано про наявність обтяження на частину квартири, належну позивачу.

Так, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 24.10.2022 №313167580, який отримала мати позивача ОСОБА_2 , Краматорським відділом Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) накладено арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження: 48223921), а особою, майно якої обтяжується, вказано ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.01.2023 №319565801 за пошуковими параметрами запиту « ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 » наявна інформація про об`єкт нерухомого майна (1/4 частини квартири АДРЕСА_2 ) та обтяження на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 .

За даними КП «БТІ» Одеської міської ради станом на 31.12.212 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 та в матеріалах інвентаризаційної справи є копія паспорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та копія картки фізичної особи платника податків, де зазначено ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

02.03.2023 на підставі вищевказаних документів державним реєстратором Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради Одеської області запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приведено у відповідність до правовстановлюючих документів, внесено запис в Державний реєстр речових прав щодо права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , та вказано правильно відомості про власника цієї частини нерухомого майна - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Проте арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , який накладено по особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , продовжуює діяти, зокрема:

- арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження: 48223921), підставою для накладення якого стала постанова про арешт майна від 06.01.2022 по виконавчому провадженню № 66544798, яке було відкрито на підставі виконавчого листа №1-кп/234/51/19;243/14468/16-к, виданого 10.08.2021 Краматорським міським судом Донецької області, запис до реєстру вносився відповідачем - Краматорським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.03.2023 № 325331404 арешт накладався на підставі постанови від 06.01.2022 по виконавчому провадженню №66544798 на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , що також підтверджено відомостями Краматорського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вказаними в листі від 27.03.2023 вих. №1912-6320/7 та з Інформації з Єдиного реєстру боржників від 21.04.2023.

Таким чином, арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 були накладені помилково, оскільки особа, на яку накладались вищевказані обтяження, не є власником (співвласником) цього нерухомого майна.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.1,2 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках, які не передбачені ч.4 ст. 59 цього Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Нормою ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Під правоздатністю пред`являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміється право подання позову у суд, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів й права, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов`язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «Ле Конт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії», заяви № № 6878/75, 7238/75).

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції».

Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на майно позивача було помилково накладено арешт, що обмежує його права як власника щодо володіння, користування та розпорядження ним та неможливість скасування його в іншому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність захистити права позивача шляхом виключення з реєстру обтяження на вказане майно.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-78, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження за реєстраційним номером 48223921 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вид обтяження: арешт нерухомого майна, адреса об`єкта обтяження: АДРЕСА_1 , підстава обтяження: постанова про арешт майна від 06.01.2022 по ВП № 66544798 Краматорського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків);

Рішення може бути переглянуто судом за заявами відповідачів, поданими протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення складено 29 вересня 2023 року.

Суддя