ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6955/23
провадження № 2/753/4483/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 жовтня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Котвицького В.Л.

за участю секретаря Володько С.С.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: старший державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Яровий Олександр Віталійович, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та стягнення індексації аліментів та додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні 2023 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: старший державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м.Київ) Яровий О.В., про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та стягнення індексації аліментів та додаткових витрат на дитину.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.11.2017 ухвалою Дарницького районного суду міста Києва затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторони дійшли до згоди, що ОСОБА_2 буде сплачувати ОСОБА_1 аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду (20.07.2017) і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1225,00 грн. щомісячно.

Не дочекавшись від відповідача добровільного виконання вказаної мирової угоди, позивач була змушена подати виконавчий лист на примусове виконання до ВДВС.

Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Ярового О.В. від 30.01.2018 відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 щодо примусового виконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 28.11.2017.

На початку відповідач виконував зобов`язання щодо сплати аліментних зобов`язань, але під тиском державного виконавця.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованої державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Яровим О.В., станом на 01.04.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з липня 2017 року по березень 2023 року становить 19 651,32 грн.

З огляду на викладене, позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 109 611,28 грн. за період з липня 2017 року по березень 2023 року. А також стягнути з відповідача на її користь індексацію аліментів та додаткових витрат на дитину, визначених судом у твердій грошовій формі, що становить 27 173,28 грн.

Ухвалою суду від 11.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Третя особа - державний виконавець у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 28.11.2017 ухвалою Дарницького районного суду міста Києва затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторони дійшли до згоди, що ОСОБА_2 буде сплачувати ОСОБА_1 аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду (20.07.2017) і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1225,00 грн. щомісячно.

Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Ярового О.В. від 30.01.2018 відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 щодо примусового виконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 28.11.2017.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованої державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Яровим О.В., станом на 01.04.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з липня 2017 року по березень 2023 року становить 19 651,32 грн.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення.

Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.

Враховуючи інтереси дитини, наявність актуальної інформації про стан заборгованості, періодичну несистематичну сплату аліментів в довільному розмірі відповідачем, яка прослідковується із наданих розрахунків державного виконавця, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 109 611,28 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який перевірено судом та взято в основу судового рішення.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства").

Так, відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення індексації аліментів та додаткових витрат на дитину, визначених судом у твердій грошовій формі є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме у сумі 27 173,28 грн.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір за обидві позовні вимоги у розмірі 1367,84 грн.

Керуючись ст. 180, 185, 196 СК України, ст.19, 81, 264-265, 280-284 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: старший державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Яровий Олександр Віталійович, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та стягнення індексації аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) у зв`язку із несплатою аліментів у розмірі 109 611,28 грн. та індексацію аліментів та додаткових витрат на дитину у розмірі 27 173,28 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1367,84 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Котвицький