Справа № 215/304/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Сердюк А.В.

представника позивача - Ротайського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за правочином позики

ВСТАНОВИВ:

25.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за правочином позики, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму неповерненої позики у розмірі 370 000 грн, річні у розмірі 13 441,64 грн, суму збитків внаслідок інфляції у розмірі 101 710,56 грн, а всього 485 152,20 грн., також просить стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено правочин позики, згідно якого останній отримав від позивача грошові кошти у розмірі 370 000 (триста сімдесят тисяч) гривень 00 копійок. Згідно умов правочину позики відповідач мав повернути суму позики до 21.10.2021 року в повному обсязі. В свою чергу відповідач не повернув суму позики в встановлений договором строк.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за правочином позики утворилась заборгованість у розмірі 370000 грн., річні у розмірі 13441,64 грн. суму збитків внаслідок інфляції у розмірі 101710,56 грн., а всього 485152,20 грн., також просить стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2023 р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 21.03.2023 р., за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

21.03.2023 розгляд справи відкладено на 03.05.2023.

03.05.2023 розгляд справи відкладено на 06.07.2023.

06.07.2023 розгляд справи відкладено на 28.08.2023.

28.08.2023 розгляд справи відкладено на 27.09.2023.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив та відзиву не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 18.10.2021 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 370 000 грн., зі строком повернення до 21.10.2021, що підтверджується розпискою, а.с. 7.

Станом на дату подачі позову ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_2 отримав в борг кошти від позивача, але у визначений строк їх не повернув , тобто порушив зобовязання.

Доказів, які б підтверджували факт повернення боргу ОСОБА_1 відповідачем суду не представлено.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми позики у розмірі 370000 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню з метою захисту майнових прав позивача.

Щодо вимог про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми суд зазначає таке.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові .

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Водночас, з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за борговими розписками за період з 18.10.2021 року по 03.01.2023 рік, тобто за період, в тому числі за період дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та суми боргу із урахуванням індексу інфляції підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 18.01.2021 по 23.02.2022.

Так, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення складає : листопад 2021 року -100.8, грудень 2021 року -100.6, січень 2022 року - 101.3, лютий 2022 року - 101.6.

Сума боргуз урахуванням індексу інфляції складає : 370 000 х (100.8 : 100) х ( 100.6 : 100) х ( 101.3 : 100) х (101.6 : 100) = 16156.54 грн.

Сума 3 % річних складає за період з 18.01.2021 по 23.02.2022 : 370 000 х 3% / 100% х 128 днів прострочення / 365 днів = 3893 грн.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 370000 грн., 3% річних у розмірі - 3893 грн., інфляційні витрати у розмірі 16156,54 грн., а всього 390049,14 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 4851,52 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-89, 258-268, 274-279 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 370000 грн., 3 % річних у розмірі 3892,60 грн., інфляційні витрати у розмірі 16156,54 грн., а всього 390049,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 4851,52 грн. судового збору на користь ОСОБА_1 .

Копію рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.10.2023.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн. НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн. НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: