Справа № 481/800/23
Провадж.№ 2/481/183/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

Заочне

30.05.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Уманської О.В.,

за участі секретаря Кузьміної Н.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Бондаренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Проценко Оксани Миколаївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

Встановив:

19.04.2023 року позивач звернувся з позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення аліментів на їх утримання.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є батьком двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З матір`ю дітей ОСОБА_3 позивач проживав однією сім`ю у не зареєстрованому шлюбі. 3 вересня 2022 року сторони не проживають разом та припинили фактичні шлюбні відносини. Відповідачка залишила дітей разом з позивачем за місцем їх постійного проживання та виїхала з населеного пункту. Постійно змінює місце свого проживання. Діти проживають з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання та актом № 23 від 03.10.2022 року.

Відповідно до постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2022 року по справі № 481/1142/22 судом встановлено, що 24 жовтня 2022 року мати дітей ухилилась від виконання покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків щодо належного догляду за своїми дітьми a саме: покинула дітей на свого співмешканця та залишила їх без належного догляду Своїми діями вчинила адміністративне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, визнана винною судом та притягнена до адміністративної відповідальності. Однак, відповідачка не виправилась, не навідує дітей, не доглядає за ними, не утримує, та взагалі не цікавиться їхнім життям.

Із висновку органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 28.03.2023 року № 41, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей.

Позивач разом із дітьми зареєстровані та проживають за адресою : АДРЕСА_1 . Оскільки діти досить маленькі, то по догляду за ними позивачу допомагають його батьки. Позивач також має власний будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договором купівлі-продажу від 02.12.2021 року. В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї позивача вказано, що умови проживання у будинку, де на даний час проживає позивач, задовільні, всім необхідним для проживання та розвитку дітей родина забезпечена. За місцем проживання позивач характеризується позитивно. Позивач разом з батьками тримають худобу та бджіл, тобто має дохід, щоб утримувати дітей. Позивач має змогу забезпечити дітей всім необхідним для нормального розвитку. Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

Відповідачка не має постійно місця проживання, роботи, міцних соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, чим може зашкодити розвитку дітей.

Враховуючи те, що відповідачка по справі жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця проживання їх спільних дiтей, оскільки сама там проживала, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей з нею та прийманні участі матері у вихованні, тим більше відповідачка сама залишила дітей з батьком та не цікавиться ними, тому вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей, батьківські обов`язки, покладені на неї законом.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023 року матеріали справи передані до провадження судді Уманської О.В.

Ухвалою судді від 20.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 16.05.2023 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Проценко О.М., під час розгляду справи позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені у позові та просили їх задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області Бондаренко Н.М., під час розгляду справи зазначила, що відповідачка ОСОБА_3 будучи матірю неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх життя. Діти проживають з батьком, який ними опікується. Хоча відповідачка і була присутня на комісії органу опіки та піклування, їй відомо про вирішення питання про позбавлення її батьківських прав, однак будь яких дій на повернення до дітей, чи хоч якимось чином участь у житті своїх дітей, не робила. Доля дітей її не хвилює. Постійного місця проживання вона не має, так само як і не має постійного доходу, при цьому за допомогою у вирішенні цих питань до компетентних органів вона невзерталась. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей, та стягнути аліменти на утримання дітей.

Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з`являлась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позов до суду не надала.

З урахуванням того, що відповідачка не з`явилась в судове засідання та не повідомила про причину свого неприбуття, натомість була належними чином повідомлена про час і місце судового розгляду, суд, виходячи з положень ст.280-282 ЦПК України, за наявності згоди позивача, проводить судовий розгляд в заочному порядку.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи та свідка ОСОБА_8 , дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін по справі народилась донька - ОСОБА_4 , в графі батьки записано: мати ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17.03.2020 року (а.с.8).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін по справі народився син - ОСОБА_5 , в графі батьки записано: мати ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.04.2021 року (а.с.8)

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради та Акта № 23 від 03.10.2022 року, складеного комісією старостинського округу Вільнозапорізької сільської ради, ОСОБА_1 проживає на даний час із своїми батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також двома малолітніми дітьми : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Сім`я проживає у будинку та матеріально забезпечена Мати дітей ОСОБА_3 з вересня 2022 року з дітьми не проживає (а.с.9).

Відповідно до Характеристики старости Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.01.2023 року №2/14.01.02 ОСОБА_1 позитивно характеризується, самозайнятий в особистому господарстві, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.10).

Згідно довідок про зареєстроване місце проживання Новохристофорівського старостинського округу №1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10,11)

Як видно із довідки ФОП ОСОБА_11 від 01.03.2023 року № 2 ОСОБА_1 отримує дохід від пасіки ( а.с.12).

Крім того позивач ОСОБА_1 має у власності приватний будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу від 02.12.2021 року, ( а.с.13-14); Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що вона проживає із сторонами по справі в одному селі. Відповідачку ОСОБА_3 вона не бачила вже майже рік. Відповідачка не цікавиться своїми дітьми, не займається їх вихованням, не піклується про них та не утримує дітей.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав, виданого затвердженого рішенням виконавчого комітету за № 41 від 28.03.2023 року, ОСОБА_3 протягом тривалого часу діє всупереч інтересам малолітніх дітей, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. Не спілкується з дітьми, не цікавиться їх долею, не піклується про їхнє здоров`я, не дбає про їхній добробут. Між матір`ю та дітьми відсутній психологічний зв`язок. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.16-17).

Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про стан їх здоров`я.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Суд вважає доведеним, що відповідачка ОСОБА_3 протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , не піклується про її духовний та фізичний розвиток, не цікавиться її життям.

Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітніх дітей, оскільки відповідачка від виховання та утримання дітей взагалі самоусунулась, не цікавиться їх розвитком, не приймає участі у їх житті .

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що статями 169 та 170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини та поновлення батьківських прав відносно дітей.

У відповідності до ст. 180 СК України відповідачка, будучи матір`ю дитини, зобов`язана утримувати її до досягнення повноліття. При цьому згідно ч.2 ст.166 СК України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини.

Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачкою по утриманню дитини за станом її здоров`я або за іншими поважними причинами, судом не встановлені. Відповідачка є особою працездатного віку.

Відповідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов в цій частині також підлягає задоволенню з визначенням розміру стягуваних аліментів - 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача.

Також, відповідно до вимог ст.430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1073,60 гривень за вимогою про позбавлення батьківських прав, а за вимогою про стягнення аліментів, за якою позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 1073,60 гривень на користь держави.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 430 ЦПК України суд,

Ухвалив:

Позов адвоката Проценко Оксани Миколаївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які народились у м.Новому Бузі, Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмір 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не меше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1073 (однієї тисячі семи десяти трьох ) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір в сумі1073 (однієї тисячі семи десяти трьох ) гривні 60 копійок.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, орган опіки і піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, адреса місцезнаходження: 55650, Миколаївська область, Баштанський район, с.Вільне Запоріжжя, вулиця Москаленка, 35.

Повний текст рішення виготовлений 09.06.2023 року.

Суддя