Справа №760/9570/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить:

- припинити право власності ОСОБА_2 на автомобіль MAZDA-3, 2016 року випуску, VIN код (номер шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- визнати за нею право власності на автомобіль - MAZDA-3, 2016 року випуску, VIN код (номер шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Посилається в позові на те, що у квітні 2019 року вона вирішила придбати собі автомобіль з США, який коштував 5 615, 00 дол. США та був у пошкодженому стані (після ДТП).

За допомогою Інтернету зв`язалась з компанією, яка продавала вказане авто, та отримала від них офіційний Інвойс на оплату його вартості.

18 квітня 2019 року у Приватбанку сплатила вказаний Інвойс за допомогою Свіфт переказу.

Вартість автомобіля в українських гривнях становила 149 850, 73 гр.

Після прибуття вказаного автомобіля в Україну вона вирішила попросити відповідача - свою колегу, щоб остання оформила вказаний автомобіль на себе, оскільки її матір була категорично проти придбання автомобіля та скептично налаштована щодо її здатності керувати автомобілем.

Ніяких письмових правочинів щодо переходу права власності до відповідачки вони не укладали.

При цьому, 05 листопада 2019 року вони зареєстрували автомобіль MAZDA-3, 2016 року випуску, VIN код (номер шасі) НОМЕР_1 на відповідачку та отримали номери - НОМЕР_2 .

Восени 2020 року вона вирішила переоформити автомобіль на себе і звернулася з цим проханням до відповідачки, остання почала уникати спілкування з нею, пояснюючи це проблемами з колишнім чоловіком та завантаженістю сімейними справами.

Вважає, що вона набула право власності на вказаний автомобіль, сплативши його вартість, тобто уклавши правочин купівлі-продажу.

З огляду на це, положення ст. 1212 ЦК України, а також враховуючи те, що договору купівлі-продажу з відповідачкою укладено не було, вважає, що право власності відповідачки на спірне авто набуте нею без достатніх правових підстав, тому просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 28 квітня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України 01 травня 2023 року було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками на адресу реєстрації місця проживання.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідачка отримала копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 01 червня 2023 року.

/ а. с. 19 /

Відповідачці був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідачка своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

Однак, до отримання відповідачкою направлених судом на її адресу документів, а саме 22 травня 2023 року, до суду надійшла заява відповідачки про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що відповідачка є власником транспортного засобу - автомобіля MAZDA-3, 2016 року випуску, VIN код (номер шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Реєстрація транспортного засобу на відповідачку була проведена в порядку, визначеному законом.

( а.с. 9 )

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку № 1388 визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів і є підставою для їх реєстрації за новим власником.

Такими документами є, зокрема:

1) оформлені в установленому порядку договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі Міністерства внутрішніх справ України бланках;

2) укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ України та центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

3) нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

4) митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах Міністерства внутрішніх справ України транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно до абзацу першого пункту 33 Поряду № 1388 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, перереєстрація транспортних засобів проводиться, в тому числі, зміни їх власників.

Отже, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Верховний Суд у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 662/397/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 761/18330/15-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 380/11122/16, від 27 грудня 2019 року у справі № 607/14107/17, від 02 квітня 2020 року у справі № 301/1434/18, від 23 вересня 2020 року у справі № 161/16800/15-ц виклав такі правові висновки.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що позивач є власником спірного автомобіля.

Реєстрація права власності за відповідачем на автомобіль MAZDA-3, 2016 року випуску, VIN код (номер шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 здійснена у встановленому законом порядку 05 листопада 2019 року.

З урахуванням цього, застосування положень ст.ст.392 та 1212 ЦК України до правовідносин, виниклих між сторонами, суперечить вимогам закону.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд враховує, що право власності відповідачки на транспортний засіб зареєстровано у встановленому законом порядку.

Наявність у позивачки документів, наданих до суду та викладених іноземною мовою, якими обгрунтовуться позов, з урахуванням приведеного вище порядку набуття та рестрації права власності на транспортний засіб, не можуть бути прийняті до уваги.

Не можуть бути прийняті до уваги і квитанції банку про здійснення банківських операцій у зв`язку з відсутністю у них як реквізитів отримувача так і призначення платежу.

( а.с. 5 - 8 )

Щодо визнання позову відповідачкою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19.

Враховуючи приведене вище, визначений законом порядок набуття права власності на транспортний засіб та порядок його державної реєстрації, суд не приймає визнання позову відповідачкою, викладене в направлені його суду заяві.

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.15, 16, 328, 334, 392, 626, 628 ЦК України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про дорожній рух», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 259, 263 - 265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Л.А. Шереметьєва