Справа № 147/436/22
Провадження № 2/147/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

представника позивача адвоката Конякіна М.С.,

представника відповідача адвоката Бодачевської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянчик» про стягнення заборгованості по орендній платі та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

31 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СТОВ «Тростянчик», в якому просить стягнути орендну плату за користування земельними ділянками у розмірі 90546,20 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., а також понесені ним судові витрати. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати, ОСОБА_3 . Після смерті матері, він звернувся до державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа № 404/2007 рік, реєстр № 1029) та відповідно після смерті батька також звернувся до державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа № 274/2008 рік, реєстр № 1025).

03 липня 2019 року ним отримані свідоцтво про право спадщини за законом НОМЕР_1 та свідоцтво про право спадщини за законом НОМЕР_2 , відповідно до яких земельна ділянка площею 2,1738 га в межах, згідно з планом, розташованої на території село Тростянчик Тростянецького району Вінницької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - :01:001:0140, яка належала батьку ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №019876, виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 30 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 238, та відповідно 1/3 частки земельної ділянки площею 1,8575 га в межах, згідно з планом, розташованої на території село Тростянчик Тростянецького району Вінницької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - :01:001:0139, яка належала матері - ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН 342019875, виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 30 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 237, належать позивачу на праві приватної власності як спадкоємцю відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України.

Після отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки позивачу стало відомо про існування: договору оренди земельної ділянки від 26.06.2003, укладеного між матір`ю - ОСОБА_3 та СТОВ «Тростянчик», в особі ОСОБА_4 , предметом якого було передача в оренду на 5 років земельної ділянки площею 1,8575 га кадастровий номер :01:001:0139, з метою вирощування с/г культур, та договору оренди земельної ділянки від 26.06.2003, укладеного між батьком - ОСОБА_2 та СТОВ «Тростянчик», в особі ОСОБА_4 , предметом якого було передача в оренду на 5 років земельної ділянки площею 2,1738 га кадастровий номер :01:001:0140, з метою вирощування с/г культур.

Таким чином, за умовами вищезазначених договорів від 26.06.2003 в строкове орендне користування терміном на 5 років були передані земельна ділянка площею 1,8575 га кадастровий номер :01:001:0139 та земельна ділянка площею 2,1738 га кадастровий номер :01:001:0140. Вказані земельні ділянки були виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, за відсутністю будь-яких недоліків, та передані відповідачу за підписаними між сторонами актами прийомки-передачі.

Тобто, умови пунктів 8 договорів оренди земельної ділянки від 26.06.2003, де сторони погодили (зобов`язались) здійснити передачу земельних ділянок кадастрові номери :01:001:0139 та :01:001:0140 по акту прийому-передачі були виконані, про що свідчать акти прийому-передачі земельних ділянок, зазначені також як невід`ємні додатки до договорів від 26.06.2003.

Сторони визначаючи основні умови щодо предмету, ціни та терміну, визначили також умови повернення земельних ділянок та обов`язки сторін правовідносин.

Відповідно до пункту 8 договорів оренди земельної ділянки від 26.06.2003 визначено, що серед іншого орендар зобов`язаний: у відповідності до пункту 4 договору своєчасно вносити орендну плату; повернути орендодавцю земельні ділянки у належному стані після закінчення строку оренди.

31 липня 2019 року позивач звернувся щодо територіального розміщення земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0140 та підписання акту прийняття-передачі землі для подальшого ведення власного товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак у період з 2008 року по 2019 рік земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0140, спадкоємцем якої є позивач, перебувала у користуванні відповідача, відповідно отримання орендної плати за цей період не здійснювалось, що є порушенням його прав. Це саме стосується також земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0139, спадкоємцем 1/3 частини якої є позивач, успадкованої після смерті матері.

Крім того, за періоди 2006, 2007, 2008 років, тобто після смерті батьків, з якими фактично були укладені орендні правовідносини, відповідач також належним чином не виконав умов укладених договорів оренди земельних ділянок підтвердженням чого є відсутність вчинення дій з боку відповідача із внесення коштів, що належали орендарю за договорами оренди на депозит нотаріуса у порядку, передбаченому ст. 537 ЦК України, ст. 85 Закону України «Про нотаріат». Таке внесення було б належним виконанням боржником - відповідачем своїх зобов`язань за укладеними договорами від 26.06.2003, що в подальшому не потягнуло б негативних для орендаря - відповідача наслідків, та власне цих спірних правовідносин.

Отримані письмові відповіді за № 26, 27 від 04 травня 2022 року від керівника СТОВ «Тростянчик» на письмові претензії позивача підтверджують факт використання земельних ділянок кадастрові номери :01:001:0139 та :01:001:0140 до терміну закінчення дії договорів оренди землі, а саме 26.06.2008, всупереч наявному факту смерті орендодавців у 2006 та 2007 роках відповідно. Тобто, відповідач також підтвердив існування орендних правовідносин після факту смерті батьків, за таких обставин права та обов`язки за умовами укладених договорів оренди землі перейшли до позивача як спадкоємця.

Однак при оформленні спадкових прав на земельні ділянки, грошові кошти на депозитному рахунку нотаріуса були відсутності, що є підтвердженням неналежного виконання зобов`язань відповідачем зі сплати оренди за умовами укладених договорів.

Надсилаючи письмові відповіді керівництво СТОВ «Тростянчик» зазначає про те, що їм не було відомо про коло спадкоємців, що унеможливило повідомити власників землі кадастрові номери :01:001:0139 та :01:001:0140 про намір продовження договірних відносин або їх припинення. Своєю відповіддю відповідач також підтверджує відомий йому факт смерті орендодавців, однак ним не було вчинено дій з метою не порушення прав спадкоємців означених земельних ділянок, чи інших законних дій із їх повернення.

Відповідно до абзаців 4 пунктів 3 Договорів оренди земельної ділянки від 26.06.2003 визначено, якщо після закінчення терміну дії Договору жодна із сторін письмово не повідомили іншу сторону про розірвання договору, термін дії договору вважається продовжений на новий термін, тобто на 5 років.

Керівництво СТОВ «Тростянчик» підтвердило, що вони не надсилали після 26.06.2008 повідомлень щодо розірвання або припинення орендних правовідносин ні на адресу покійних батька/матері, ні спадкоємцям, і як наслідок, не повернення земельних ділянок за актами прийняття-передачі. Відсутність будь-якого письмового повідомлення з боку СТОВ «Тростянчик» є підтвердженням факту продовження (пролонгації) договорів оренди земельних ділянок кожних 5 років, за умовами абзаців 4 пунктів 3 договорів оренди земельної ділянки від 26.06.2003. За таких умов відповідач фактично користувався вищевказаними земельними ділянками не сплачуючи орендну плату.

Таким чином, термін дії вищевказаних договорів оренди не припинявся у зв`язку зі смертю орендодавців (батьків), тому у відповідача виник обов`язок зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками у період з 2006 по 2019 (2021) роки по відношенню до позивача.

При визначені суми позовних вимог та власне заборгованості із орендної плати враховувалась нормативна грошова оцінки земельних ділянок. Згідно з оприлюдненою публічною інформацією про нормативну грошову оцінку земель (за даними офіційного вебсайту Держгеокадастру) на офіційному веб сайті Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/dovidniki- reestri-perelik/dovidniki-/325490.html)нормативна грошова оцінка ріллі у Вінницькій області, у гривнях за гектар у розрізі років станом на 01.01 наступна: 2006 рік - 10019,61 грн.; 2007 рік - 10019,61 грн.; 2008 рік -10300,16 грн.; 2009рік - 11865,78 грн.; 2010 рік - 12565,86 грн.; 2011 рік - 12565,86 грн.; 2012рік-22066,60 грн.; 2013 рік-22066,60 грн.; 2014 рік - 22066,60 грн.; 2015рік-27561,18 грн.; 2016 рік-33073,42 грн.; 2017 рік-33073,42 грн.; 2018 рік - 27078,28 грн.

Таким чином, позивач стверджує, що заборгованість з орендної плати за використання Відповідачем земельної ділянки площею 2,1738га кадастровий номер :01:001:0140, що належить позивачу на праві власності в розрізі років, виходячи із 12% нормативної грошової оцінки становить всього за період 2006 по 2019 р.р. - 66341,70 гривень. Також заборгованість з орендної плати за 1/3 земельної ділянки площею 1,8575 га кадастровий номер :01:001:0139, що належить позивачу на праві спільної власності, тобто 1/3 її частини = 0,6192 га, в розрізі років, виходячи із 12 % нормативної грошової оцінки всього за період 2007 по 2021 р.р. включно - 24204,50 гривень., що разом до сплати становить 90546.20 грн.

Також відповідачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, яка обгрунтована тим, що внаслідок протиправних дій відповідача, він зазнав душевних страждань, в тому числі внаслідок неодноразових попереджень, що потрібно ще довести, що саме відповідач користувався земельними ділянками та порушив договірні зобов`язання, і що звернення ОСОБА_1 до суду гарантуватиме лише витрати, які відповідач покладе на нього включивши всі судові витрати.Такий тиск, погрози зі сторони відповідача призводили до постійних вагання при виборі реалізації свого конституційного права на судовий захист або ж залишенні все як було, не звертаючись до суду, призводили до підняття артеріального тиску, хвилювання, запаморочення тощо. Тому, відновлення свого стану та покращення здоров`я внаслідок протиправних дій відповідач оцінює в мінімальному розмірі 10000,00 грн., що в подальшому може бути реалізоване шляхом оздоровлення (санаторного лікування чи іншого способу покращення здоров`я).

Крім того, позивач просить стягнути на його користь усі понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 08 червня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 02 листопада 2022 року витребувано від Другої Тростянецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №404/2007 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

Ухвалою суду від 02 листопада 2022 року витребувано від Державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином завірену копію спадкової справи №274/2008 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 02.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

22 березня 2023 року представником відповідача адвокатом Бодачевською М.В. подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, яка обгрунтована тим, що згідно з позовними вимогами позивач просить стягнути з СТОВ «Тростянчик» на користь ОСОБА_1 орендну плату за користування земельними ділянками (кадастрові номери :01:001:0139 та :01:001:0140) у розмірі 90 546,20 грн; стягнути з СТОВ «Тростянчик» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю у зв`язку із спливом строків позовної давності. При цьому зазначає, що на момент смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та на момент закінчення строку дії договорів (26.06.2008 року), стаття 19 Закону України «Про оренду землі» не містила вимог про поновлення строку дії договору. Так, між СТОВ «Тростянчик» та ОСОБА_2 у 2003 році було укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0140. Термін дії договору оренди вказаної земельної ділянки спливав у 2008 році. Відповідно до п. 3 договору оренди земельної ділянки від 26.06.2003 року, укладеного між СТОВ «Тростянчик» та ОСОБА_2 «Термін договору» визначено, що договір укладено терміном на 5 років, початок дії договору (дата реєстрації) 26.06.2003, закінчення 26.06.2008. По закінченні терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження терміну дії договору на новий термін не пізніше, ніж за чотири місяці до закінчення календарного року. Якщо після закінчення терміну цього договору жодна із сторін письмово не повідомили про іншу сторону про розірвання договору, термін дії договору вважається продовженим на новий термін, тобто на 5 років. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. Після закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки в 2008 році після смерті ОСОБА_2 ніхто не заявляв та не оформив право власності на земельну ділянку. СТОВ «Тростянчик» не було поінформовано про коло спадкоємців, що залишилися після смерті ОСОБА_2 , які претендують на земельну ділянку. За таких обставин СТОВ «Тростянчик» не мало можливості повідомити власника (орендодавця) земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0140 про намір продовжити договірні відносини або припинити. У зв`язку із цим СТОВ «Тростянчик» припинило використання земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0140 після закінчення терміну дії договору оренди землі, що не створює обов`язків перед попереднім та теперішнім власником земельної ділянки по сплаті орендної плати.

Також відповідно до п.3 договору оренди земельної ділянки від 26.06.2003, укладеного між СТОВ «Тростянчик» та ОСОБА_3 «Термін договору» визначено, що договір укладено терміном на 5 років, початок дії договору (дата реєстрації) 26.06.2003, закінчення 26.06.2008. По закінченні терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження терміну дії договору на новий термін не пізніше, ніж за чотири місяці до закінчення календарного року. Якщо після закінчення терміну цього договору жодна із сторін письмово не повідомили про іншу сторону про розірвання договору, термін дії договору вважається продовженим на новий термін, тобто на 5 років. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла. Після закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки в 2008 році після смерті ОСОБА_3 ніхто не заявляв та не оформив право власності на земельну ділянку. СТОВ «Тростянчик» не було поінформовано про коло спадкоємців, що залишилися після смерті ОСОБА_3 , які претендують на земельну ділянку. За таких обставин СТОВ «Тростянчик» не мало можливості повідомити власника (орендодавця) земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0139 про намір продовжити договірні відносини або припинити. У зв`язку із цим СТОВ «Тростянчик» припинило використання земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0139 після закінчення терміну дії договору оренди землі, що не створює обов`язків перед попереднім та теперішнім власником земельної ділянки по сплаті орендної плати.

Так, позивач ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати земельної ділянки, кадастровий номер - :01:001:0140, розраховує з 2006 року по 2018 рік. Заборгованість з орендної плати земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0139, розраховує з 2007 року по 2021 рік.

Проте, право власності на вказані земельні ділянки виникло у позивача на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, що видані державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Середою Н.М. тільки 03.07.2019.

Представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки подаючи заяви до Тростянецької державної нотаріальної контори, підписані ним самим, позивач підтвердив той факт, що йому було відомо про наявність земельних ділянок (паїв), які були у користуванні СТОВ «Тростянчик». Жодного повідомлення на адресу СТОВ «Тростянчик» про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем до моменту надіслання претензій 10.01.2022, не надходило.

Отже, починаючи з 05 жовтня 2007 року (подано заяву до нотаріальної контори після смерті матері) і з 21 травня 2008 року (подано заяву після смерті батька до нотаріальної контори) позивач міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А з позовом до суду звертається тільки 31 травня 2022 року, тобто після спливу майже 15 років та майже 14 років відповідно.

Враховуючи наведене просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до СТОВ «Тростянчик» про стягнення заборгованості по орендній платі та стягнення моральної шкоди у зв`язку із спливом строків позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення не надходило.

Представник позивача адвокат Конякін М.С. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за обставин, викладених у позові, додатково пояснив, що заява про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки позивач мав право звернутись до суду з моменту набуття права власності на вказані земельні ділянки та державної реєстрації права власності. Також вказав на те, що заяву про розмір понесених витрат буде подано відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Представник відповідача адвокат Бодачевська М.В. в судовому засіданні заперечила щодо заявлених позовних вимог, вказавши про те, що позивачем не доведено в судовому засіданні факту використання відповідачем земельних ділянок, після закінчення договорів оренди, а також після смерті попередніх власників земельних ділянок. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові, повністю поклавшись на обгрунтування, зазначене в письмовій заяві про застосування строку позовної давності. Додатково зазначила, що просить стягнути з позивача судові витрати, розрахунок яких буде подано відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Заслухавши виступи учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 26 червня 2003 року між ОСОБА_3 та СТОВ «Тростянчик» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0139, площею 1,8575га, що належав орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ВН №019875, виданого 30.05.2003 (а.с.15,16).

Відповідно до п.3 вказаного договір укладено терміном на 5 років, початок дії договору (дата реєстрації) 26.06.2003, закінчення 26.06.2008. По закінченню дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження терміну дії договору на новий термін не пізніше, ніж за чотири місяці до закінчення календарного року. Якщо після закінчення терміну цього договору жодна із сторін письмово не повідомили іншу сторону про розірвання договору, термін дії договору вважається продовженим на новий термін, тобто на 5 років (а.с.15).

Згідно з п.12 договору від 26.06.2003 цей договір набуває чинності після його підписання сторонами, посвідчення сільською радою та державної реєстрації у Тростянецькому районному відділі земельних ресурсів (15 на звороті). У «Посвідчувальному написі державної реєстрації» зазначено, що договір зареєстровано у Тростянецькому районному відділі земельних ресурсів. Про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26 червня 2003 року №237 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим виконкомом Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 19 квітня 2007 року (а.с.27).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННЕ №157294 від 03 липня 2019 року виданого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_3 , є її син ОСОБА_1 , на 1/3 частку,- земельної ділянки площею 1,8575га в межах, згідно з планом, розташованої на території с. Тростянчик, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського товариства, кадастровий номер :01:001:0139, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №019875, виданого Тростянецькою РДА Вінницької області 30 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за землю за №237 (а.с.17).

Також 03.07.2019 право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, про що наявний Витяг з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2019 №172470404, відповідно до якого земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0139 на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 1/3 належить ОСОБА_1 (а.с.19).

Оглянувши в судовому засіданні копію спадкової справи №404/07 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , встановлено, що 05.10.2007 ОСОБА_1 подав до Тростянецької ДНК заяву про прийняття спадщини (а.с.96).

Крім цього, 27 вересня 2007 року із відповідними заявами до нотаріуса звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (сестри позивача) (а.с.90, 91).

03 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримав його (а.с.98, 106).

26 червня 2003 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Тростянчик» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0140, площею 2,1738 га, що належав орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ВН №019876, виданого 30.05.2003. (а.с.20, 21).

Відповідно до п.3 вказаного договору договір укладено терміном на 5 років, початок дії договору (дата реєстрації) 26.06.2003, закінчення 26.06.2008. По закінченню дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження терміну дії договору на новий термін не пізніше, ніж за чотири місяці до закінчення календарного року. Якщо після закінчення терміну цього договору жодна із сторін письмово не повідомили іншу сторону про розірвання договору, термін дії договору вважається продовженим на новий термін, тобто на 5 років (а.с.20).

Згідно з п.12 договору від 26.06.2003 цей договір набуває чинності після його підписання сторонами, посвідчення сільською радою та державної реєстрації у Тростянецькому районному відділі земельних ресурсів (а.с.20 на звороті). У «Посвідчувальному написі державної реєстрації» зазначено: Договір зареєстровано у Тростянецькому районному відділі земельних ресурсів. Про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26 червня 2003 року №238. (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим виконкомом Тростянчикської сільської ради Тростянецького району від 31.03.2006 (а.с.26).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННЕ №157292 від 03 липня 2019 року виданого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_2 , є син ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 2,1738 га в межах, згідно з планом, розташованої на території с. Тростянчик, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського товариства, кадастровий номер :01:001:0140, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №019876, виданого Тростянецькою РДА Вінницької області 30 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за землю за №238 (а.с.22).

Також 03.07.2019 право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, про що наявний Витяг з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2019 №172462227, відповідно до якого земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0140 на праві приватної власності в розмірі 1/1 належить ОСОБА_1 (а.с.24).

Оглянувши в судовому засіданні копію спадкової справи №274/08 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що 21 травня 2008 року ОСОБА_1 подав до Тростянецької ДНК заяву про прийняття спадщини. В якій зокрема зазначив, що крім нього спадкоємцями також є дочки покійного ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с.132).

В матеріалах справи наявна копія рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.03.2008 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с.133).

В подальшому, 03 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.138) та отримав його 03.07.2019 (а.с.156).

Ставши власником земельних ділянок позивачем ОСОБА_1 до СТОВ «Тростянчик» було надіслано претензію з вимогою сплати на його користь грошових коштів (орендної плати), як спадкоємцю 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0139, за користування нею у період з 2008 по 2021 роки (а.с.28-29).

Також, ОСОБА_1 до СТОВ «Тростянчик» було надіслано претензію з вимогою сплати на його користь грошових коштів (орендної плати), як спадкоємцю земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0140, за користування нею у період з 2008 по 2021 роки. (а.с.30-31).

Відповіддю на претензію щодо виплати заборгованості по сплаті орендної плати як спадкоємцю 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0139, за користування нею у період з 2008 по 2021 роки, від 27.04.2022 СТОВ «Тростянчик» повідомило ОСОБА_1 про те, що господарство у своїй діяльності керується виключно нормами законодавства. Так між СТОВ «Тростянчик» та ОСОБА_3 у 2003 році було укладено договір оренди земельної ділянки. Термін дії договору щодо земельної ділянки :01:001:0139 спливав у 2008 році. У зв`язку із смертю орендодавця ніхто не заявляв та не оформив право власності на земельну ділянку. СТОВ «Тростянчик» не було поінформовано про коло спадкоємців, які претендують на земельну ділянку. За таких обставин СТОВ «Тростянчик» не мало можливості повідомити власника земельної ділянки про намір продовжити договірні відносини або припинити. У зв`язку з цим СТОВ «Тростянчик» припинило використання земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0139 після закінчення терміну дії договору оренди землі (а.с.32).

Відповіддю на претензію щодо виплати заборгованості по сплаті орендної плати як спадкоємцю земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0140, за користування нею у період з 2008 по 2019 роки, від 27.04.2022 СТОВ «Тростянчик» повідомило ОСОБА_1 про те, що господарство у своїй діяльності керується виключно нормами законодавства. Так між СТОВ «Тростянчик» та ОСОБА_2 у 2003 році було укладено договір оренди земельної ділянки. Термін дії договору щодо земельної ділянки :01:001:0139 спливав у 2008 році. У зв`язку із смертю орендодавця ніхто не заявляв та не оформив право власності на земельну ділянку. СТОВ «Тростянчик» не було поінформовано про коло спадкоємців, які претендують на земельну ділянку. За таких обставин СТОВ «Тростянчик» не мало можливості повідомити власника земельної ділянки про намір продовжити договірні відносини або припинити. У зв`язку з цим СТОВ «Тростянчик» припинило використання земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0140 після закінчення терміну дії договору оренди землі (а.с.33).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (ч.1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Отже позивачем доведено факт прийняття спадщини та набуття права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 .

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Разом із цим, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».

У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 17. Закону України «Про оренду землі» (в редакції 2003 року, чинної на час укладення договорів оренди) термін договору оренди земельної ділянки (у тому числі й до настання певної умови) визначається за погодженням сторін, але не більш як на п`ятдесят років.

Згідно із ч.1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Відповідно до ч.1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Судом встановлено, що 26.06.2003 між ОСОБА_3 та СТОВ «Тростянчик» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0139. Відповідно до п.3 якого договір укладено терміном на 5 років, початок дії договору (дата реєстрації) 26.06.2003, закінчення 26.06.2008. По закінченню дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження терміну дії договору на новий термін не пізніше, ніж за чотири місяці до закінчення календарного року. Якщо після закінчення терміну цього договору жодна із сторін письмово не повідомили іншу сторону про розірвання договору, термін дії договору вважається продовженим на новий термін, тобто на 5 років.

До матеріалів справи не додано доказів на підтвердження розірвання договору оренди від 26.06.2003 укладеного між ОСОБА_3 та СТОВ «Тростянчик». Тому суд вважає, що дію даного договору було продовжено, та станом на дату набуття спадкоємцем ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку (03.07.2019), договір вважався продовженим, а СТОВ «Тростянчик» фактично обробляли земельну ділянку.

Доказів протилежного, зокрема відповідачем, суду не надано.

Крім того, 26.06.2003 між ОСОБА_2 та СТОВ «Тростянчик» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0140. Відповідно до п.3 якого договір укладено терміном на 5 років, початок дії договору (дата реєстрації) 26.06.2003, закінчення 26.06.2008. По закінченню дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження терміну дії договору на новий термін не пізніше, ніж за чотири місяці до закінчення календарного року. Якщо після закінчення терміну цього договору жодна із сторін письмово не повідомили іншу сторону про розірвання договору, термін дії договору вважається продовженим на новий термін, тобто на 5 років.

До матеріалів справи не додано доказів на підтвердження розірвання договору оренди від 26.06.2003 укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Тростянчик». Тому суд вважає, що дію даного договору було продовжено, та станом на дату набуття спадкоємцем ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку (03.07.2019), договір вважався продовженим, СТОВ «Тростянчик» фактично обробляли земельну ділянку.

Доказів протилежного, зокрема відповідачем, суду не надано.

З пунктами 8 договору оренди землі від 26.06.2003 укладених між ОСОБА_2 та СТОВ «Тростянчик», так і укладеного між ОСОБА_3 та СТОВ «Тростянчик, вбачається, що орендар зобов`язаний у відповідності до пункту 4 договору своєчасно вносити орендну плату».

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з вимогами ч.1, ч.2 ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до положень абз.7 ч.2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

За період 2006, 2007, 2008 років, тобто після смерті ОСОБА_2 та за періоди 2007, 2008 років, тобто після смерті ОСОБА_3 , з якими фактично були укладені орендні правовідносини, відповідач належним чином не виконав умов укладених договорів оренди земельних ділянок підтвердженням чого є відсутність вчинення дій з боку відповідача із внесення коштів, що належали орендарю за договорами оренди на депозит нотаріуса у порядку, передбаченому ст. 537 ЦК України, ст. 85 Закону України «Про нотаріат». Таке внесення було б належним виконанням боржником - відповідачем своїх зобов`язань за укладеними договорами від 26.06.2003.

Зазначена позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року справа № 577/3866/17-ц, провадження № 61-58св18, від 21 травня 2018 справа №479/187/17, провадження № 61-4907св18.

Дана обставина також підтверджена і дослідженими в судовому засіданні копіями спадкових справ до майна померлого ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 та відповідями на претензії позивача №26 та №27 від 04 травня 2022 року.

Враховуючи той факт, що договори оренди не припинили свою дію, до нового власника ОСОБА_1 перейшли усі права та обов`язки попередніх власників земельних ділянок, тому у відповідача СТОВ «Тростянчик» виник обов`язок зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками .

Позивачем ставиться вимога про сплату орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0139, власником 1/3 частини якої він являється, за період з 2006 по 2021 роки, та за користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0140, власником якої він являється, за період з 2006 по 2019 роки. Визначений період сторонами не оспорювався.

При визначенні розміру орендної плати враховується нормативна грошова оцінка земельної ділянки.

Згідно з оприлюдненою публічною інформацією про нормативну грошову оцінку земель (за даними офіційного вебсайту Держгеокадастру) на офіційному веб сайті Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/dovidniki- reestri-perelik/dovidniki-/325490.html) нормативна грошова оцінка ріллі у Вінницькій області, у гривнях за гектар у розрізі років станом на 01.01 наступна: 2006 рік - 10019,61 грн.; 2007 рік - 10019,61 грн.; 2008 р. -10300,16 грн.; рік - 11865,78 грн.; 2010 рік - 12565,86 грн.; 2011 рік - 12565,86 грн.; рік-22066,60 грн.; 2013 рік-22066,60 грн.; 2014 рік - 22066,60 грн.; рік-27561,18 грн.; 2016 рік-33073,42 грн.; 2017 рік-33073,42 грн.; рік - 27078,28 грн.

Сторонами в судовому засіданні не заявлено заперечень щодо даної обставини та не спростовано порядок визначення нормативної грошової оцінки, тому суд вважає його достовірним.

Позивач при обчисленні заборгованості по сплаті орендної плати за землю брав за основу 12 відсотків нормативної грошової оцінки, однак суд вважає це невірним та завищеним з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 договору оренди земельної ділянки від 26.06.2003 укладеного між ОСОБА_3 та СТОВ «Тростянчик» орендна плата вноситься орендарем у вигляді та розмірах 1,5% вартості земельної ділянки (пай). Розмір орендної плати, її форма щорічно переглядаються, що обумовлюється додатковою угодою між обома сторонами і вказується в щорічному додатку до договору, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством (а.с.15)

Аналогічно, відповідно до п.4 договору оренди земельної ділянки від 26.06.2003 укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Тростянчик» орендна плата вноситься орендарем у вигляді та розмірах 1,5% вартості земельної ділянки (пай). Розмір орендної плати, її форма щорічно переглядаються, що обумовлюється додатковою угодою між обома сторонами і вказується в щорічному додатку до договору, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством (а.с.20)

Податковий кодекс України, на який зокрема і спирається позивач при обчисленні орендної плати, почав діяти з 2010 року. Тому суд вважає, що при обчислені розміру орендної плати слід керуватись не лише кодексом, але і самим договором.

Відповідно до п.288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

П.288.5 (в редакції станом з 02.12.2010 та до 01.01.2015) ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом (п.288.5.1.) та відповідно до п.288.5.2. (в) не може перевищувати: для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

Відповідно до п.272.1 ст. 272 ПК України ставки податку за один гектар сільськогосподарських угідь встановлюються у відсотках від їх нормативної грошової оцінки у таких розмірах: 272.1.1. для ріллі, сіножатей та пасовищ - 0,1.

Отже зазначений розмір орендної плати у договорі оренди значно перевищує передбачений розмір ПК України, тому підлягає застосуванню при обрахунку заборгованості по сплаті орендної плати.

Тобто судом при розрахунку орендної плати за період з 2006 по 2014 рік враховується розмір орендної плати визначений договором і становить 1,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Позивачем при обрахунку орендної плати застосовано максимальний відсоток, однак дана вимога не передбачена договором оренди, тому суд вважає застосовувати розмір орендної плати відповідно до норм законодавства, діючого на момент дії зобов`язань.

Відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України (в редакції 01.01.2015 по 01.01.2019) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: п.п. 288.5.1. - не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; п.п. 288.5.2.- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

З викладеного вбачається, що заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0139, власником 1/3 частини (площа = 0,6192 га) якої є ОСОБА_1 становить за:

2007 рік - 10019,61 грн х 0,6192 = 6204,14 грн х 1,5% = 93,06 грн;

2008 рік - 10300,16 грн х 0,6192 = 6377,86 грн х 1,5% = 95,67 грн.

2009 рік - 11865,78 грн х 0,6192 = 7347,29 грн х 1,5%= 110,21грн.

2010 рік - 12565,86 грн х 0,6192 = 7780,78 грн х 1,5% = 116,71грн.

2011 рік - 12565,86 грн х 0,6192 = 7780,78 грн х 1,5% = 116,71грн.

2012 рік - 22066,60 грн х 0,6192 = 13663,64 грн х 1,5% = 204,95 грн.

2013 рік - 22066,60 грн х 0,6192 = 13663,64 грн х 1,5% = 204,95 грн.

2014 рік - 22066,60 грн х 0,6192 = 13663,64 грн х 1,5% = 204,95 грн.

2015 рік - 27561,18 грн х 0,6192 = 17065,88 грн х 3% = 511,98 грн.

2016 рік - 33073,42 грн х 0,6192 = 20479,06 грн. х 3% = 614,37 грн.

2017 рік - 33073,42 грн х 0,6192 = 20479,06 грн. х 3% = 614,37 грн.

2018 рік - 27078,28 грн х 0,6192 = 16766,87 грн х 3% = 503,01 грн.

2019 рік - 27078,28 грн х 0,6192 = 16766,87 грн х 3% = 503,01 грн.

2020 рік - 27184,00 грн х 0,6192 = 16832,33 грн х 3% = 504,97 грн.

2021 рік - 27184,00 грн х 0,6192 = 16832,33 грн х 3% = 504,97 грн.

Всього за період 2007 р. по 2021 р. включно 4903,89 гривень.

Також заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0140 (площа 2,1738 га), власником якої є ОСОБА_1 становить за:

2006 рік - 10019,61 грн х 2,1738 = 21780,63 грн х 1,5% = 326,71 грн.

2007 рік - 10019,61 грн х 2,1738 = 21780,63 грн х 1,5% = 326,71 грн.

2008 рік - 10300,16 грн х 2,1738 = 22390,49 грн х 1,5% = 335,86 грн.

2009 рік - 11865,78 грн х 2,1738 = 25793,83 грн х 1,5% = 386,91 грн.

2010 рік - 12565,86 грн х 2,1738 = 27315,67 грн х 1,5% = 409,74 грн.

2011 рік - 12565,86 грн х 2,1738 = 27315,67 грн х 1,5%= 409,73 грн.

2012 рік - 22066,60 грн х 2,1738 = 47968,38 грн х 1,5%= 719,53 грн.

2013 рік - 22066,60 грн х 2,1738 = 47968,38 грн х 1,5%= 719,53 грн.

2014 рік - 22066,60 грн х 2,1738 = 47968,38 грн х 1,5%= 719,53 грн.

2015 рік - 27561,18 грн х 2,1738 = 59912,49 грн х 3% = 1797,37 грн.

2016 рік - 33073,42 грн х 2,1738 = 71895,00 грн х 3% = 2156,85 грн.

2017 рік - 33073,42 грн х 2,1738 =7 1895,00 грн х 3% = 2156,85 грн.

2018 рік - 27078,28 грн х 2,1738 = 58862,77 грн х 3% = 1765,88 грн.

Всього за період 2006 р. по 2018 р. 11904,49 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення експертиз.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення заборгованості по орендній платі на користь позивача є обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Щодо заяви представника відповідача СТОВ «Тростянчик» адвоката Бодачевської М.В. про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості захистити своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи викладене та застосувавши ст. 261 ЦК України, початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналіз статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення відповідного права можна було отримати раніше

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Частиною п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, у чинному законодавстві не наведено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності необхідно враховувати, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 05 жовтня 2007 року подав до Тростянецької ДНК заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У самій заяві він зазначив про існування інших спадкоємців (а.с.96). Крім нього, 27 вересня 2007 року із відповідними заявами до нотаріуса звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (сестри позивача) (а.с.90,91). Саме свідоцтво про право на спадщину отримав 03 липня 2019 року. (а.с.17).

Так само ОСОБА_1 21 травня 2008 року ОСОБА_1 подав до Тростянецької ДНК заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У самій заяві він зазначив про існування інших спадкоємців (а.с.132). В матеріалах спадкової справи наявна копія рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.03.2008 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с.133).

Саме свідоцтво про право на спадщину отримав 03 липня 2019 року. (а.с.22).

Отже не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що позивач звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та після смерті матері уже знав про існування земельних ділянок, а отже мав довідатись про існування договорів оренди, тобто і про порушення своїх прав, не можуть бути підставою для застосування вказаних наслідків, оскільки йому не було достеменно відомо про те, яку частину спадщини він отримає, та яке саме право можливо буде порушено. Після набуття права власності на спадкове майно особа лише має право на звернення до суду з приводу порушення свого права.

З урахуванням вказаних обставин, суд дійшов висновку, що початок перебігу строку позовної давності для позивача розпочався саме із дати отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2019 на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0139 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2019 на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0140.

Як було судом встановлено позивач ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав 31 травня 2022 року, отож суд дійшов висновку, що строки звернення до суду із даним позовом ним не порушено.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.г ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відмови в задоволенні позову з цієї підстави.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди 10 000,00 грн., завданої внаслідок протиправних дій відповідача посилається на понесення моральних переживань через неотримання орендної плати, те що він зазнав душевних страждань, в тому числі внаслідок неодноразових попереджень, що потрібно ще довести, що саме відповідач користувався земельними ділянками та порушив договірні зобов`язання. Стверджує, що такий тиск, погрози зі сторони відповідача призводили до постійних вагання при виборі реалізації свого конституційного права на судовий захист або ж залишенні все як було, не звертаючись до суду, призводили до підняття артеріального тиску, хвилювання, запаморочення тощо.

Суд звертає увагу на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Доказів на підтвердження вимоги про стягнення моральної шкоди позивачем не надано, його твердження про те, що він страждав, у нього піднімався тиск, нічим не підтверджено, тому суд вважає, що позивач не довів наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою, а позивачем, відповідно до ст. 81 ЦПК України, не доведено спричинення йому моральної шкоди, в чому вона полягає.

Враховуючи наведене у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди потрібно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Позивачем також ставиться вимога про повернення сплачених судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення, тому і витрати по сплаті судового збору за даною вимогою залишаються за позивачем.

Щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення орендної плати слід зазначити наступне.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому відповідно з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 186,62 грн судового збору ( розмір стягненої суми становить 18,56% від заявленої до стягнення, тому сума сплаченого судового збору 1005,47 грн х 18,56%/100% = 186,62 грн).

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянчик» про стягнення заборгованості по орендній платі та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянчик» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) орендну плату за користування земельними ділянками (кадастрові номери :01:001:0139 та :01:001:0140) у розмірі 16808,38 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот вісім гривень 38 коп.).

В решті позовним вимог відмовити.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянчик» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 186,62 грн (сто вісімдесят шість гривень 62 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Тростянчик", адреса місцезнаходження: с. Тростянчик, вул. Шевченка, 3, Гайсинський район, Вінницька область, .

Повний текст рішення складено 09 червня 2023 року.

Суддя А.М. Мудрак