Справа № 350/1626/23
Номер провадження 2/350/481/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря судового засідання Маєвської С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій сторін:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 22.10.2010 у Нижньотрутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №11; неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживанні з нею, а неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні з відповідачем; після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати.

В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них є двоє неповнолітніх дітей. З початку сімейного життя між нею з відповідачем складалися нормальні сімейні взаємовідносини. Вони разом проживали в будинку батьків чоловіка, а з часом перейшли проживати в будинок бабусі чоловіка в с. Нижній Струтинь. Останні кілька років на грунті побутових питань, між ними стали виникали різного роду непорозуміння, що призвело до сімейних конфліктів. В неї з чоловіком різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, в результаті чого вони втратили взаєморозуміння та повагу одне до одного. На даний час сімейні стосунки з чоловіком в них загострилися і вона перейшла проживати до своїх батьків. Надій на те, що вони зможемо зберегти сім`ю немає, шлюб між ними існує формально. У зв`язку з матеріальними труднощами вона змушена виїжджати на роботу за межі України і вони з відповідачем дійшли до спільної згоди, що при розірванні шлюбу дочку ОСОБА_3 слід залишити їй на виховання, а дочку ОСОБА_4 залишити на виховання чоловіку, оскільки вона навчається у 4 класі Нижньострутинського ліцею, вона дуже прив`язана до батька і зміна місця проживання та навчання може негативно вплинути на її психологічний стан. При обставинах, що склалися, вона змушена звернутися в суд з позовом про розірвання шлюбу. Спору щодо спільно придбаного майна між ними немає.

У судове засідання позивачка не прибула, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, однак направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, а також зазначила, що позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання також не прибув, хоча був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи. Водночас відповідач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, а також зазначив, що позов визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи.

13.10.2023 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від відповідача поступила заява про розгляд справи у його відсутності, у якій він також зазначив, щопозов визнає (а.с.14).

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у судовому засіданні.

13.10.2023 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, щопозов підтримує (а.с.13)

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони по справі 22.10.2010 у Нижньотрутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » (а.с.3).

Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 06.03.2012 (а.с.7) та серії НОМЕР_3 від 07.02.2014 (а.с.8) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.

Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, що суперечило б її інтересам, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально, що підтверджено її заявою.

Небажання відповідача зберегти шлюб також підтверджено заявою, у якій він просив розірвати шлюб із позивачкою.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дитини на проживанні із нею та відповідачем, суд враховує наступне.

Від спільного подружнього життя у сторін є двоє малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.

Згідно з ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Заперечень щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю - позивачкою по справі, відповідач не висловив. Разом з тим, позивачка просить залишити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на проживанні із відповідачем, оскільки вона прив`язана до батька і зміна місця проживання та навчання може негативно вплинути на її психологічний стан. Водночас, суд враховує, що у поданій до суду заяві він зазначив, що позов визнає, тобто фактично згідний із позовними вимогами позивачки щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, при цьому враховуючи інтереси дітей, суд приходить до переконання, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання малолітньої дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю - позивачкою по справі, а малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на проживанні із відповідачем.

При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивачка просила не змінювати її прізвище « ОСОБА_1 » на дошлюбне, враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.

На підставі викладеного, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112, 114, 141, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 22.10.2010 у Нижньотрутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №11 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Копію рішення направити в Рожнятівський районний відділ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 , а неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити на проживанні з батьком ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Бейко