Справа № 939/61/22
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарях Хоменко О.О., Сироті В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, проведеної аудиторською службою України, викладеними в акті від 1 вересня 2021 року, було встановлено, що в період часу з 1 лютого 2018 року по 5 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_1 , який був прийнятий на роботу до університету за наказом в.о. ректора від 13 лютого 2017 року на посаду інженера з протипожежної безпеки та в послідуючому за наказом від 29 січня 2018 року, переведений на посаду редактора літературного загального відділу, рахувався формально, фактично на робочому місці не перебував та трудову діяльність, передбачену посадою, не здійснював, однак, йому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата.

У період часу з 1 лютого 2018 року до 5 жовтня 2021 року університетом понесені витрати у зв`язку з безпідставним нарахуванням та виплатою відповідачу заробітної плати у загальній сумі 129 360,29 грн.

Тому просив стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані грошові кошти у вказаній сумі 129 360,29 грн.

В судове засідання позивач свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду, зокрема, пояснив, що він дійсно з 2017 року працював у Таврійському національному університеті імені В.І. Вернадського на різних посадах, виконував роботу, яку йому доручало керівництва даного закладу, а тому вважає, що заробітну плату він отримував правомірно.

Вислухавши пояснення відповідача, покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за наказом в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського № 34-к від 29 січня 2018 року відповідача ОСОБА_1 з 1 лютого 2018 року переведено на посаду редактора літературного загального відділу на 0,5 посадового окладу (а.с.8).

Наказом в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського № 283 від 4 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 5 жовтня 2021 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.9).

Згідно копії акту Державної аудиторської служби України № 0003000-21/28 від 1 вересня 2021 року ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року відповідачу ОСОБА_1 було зайво нараховано та виплачено заробітну плату внаслідок відсутності на робочому місці та невиконання робіт відповідно до посадових інструкцій (а.с.13-23).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.24-36) та що визнається сторонами, за період роботи з лютого 2018 року по жовтень (включно) 2021 року відповідачу виплачена заробітна плата в загальному розмірі 129 360,29 грн.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачу безпідставно було виплачено заробітну плату за роботу, яку він фактично не виконував.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним у справі доказам, зокрема, показам свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які в судовому засіданні підтвердили, що відповідач належним чином виконував покладені на нього керівництвом університету обов`язки, виконував доручення ректора та останнім часом був його радником, заробітна плата йому нараховувалась відповідно до діючого законодавства на підставі відповідних табелів обліку робочого часу.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, так як в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що відповідач безпідставно отримав спірні кошти заробітної плати, до того ж, за приписами ст. 1215 ЦК України такі кошти заробітної плати взагалі не підлягають поверненню, то суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача зазначених коштів відсутні, а тому в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.1212,1215 ЦК України, ст.94 КЗпП України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові Таврійському національному університету ім. В.І.Вернадського до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 08 червня 2023 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч