ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/817/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №607/10042/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Сенс Банк на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2023 року, ухвалене суддею Братасюком В.М., дату складення повного тексту не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ Сенс Банк про визнання кредитного договору припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року позивач звернувся в суд із цим позовом до відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначав що 26.06.2007 року між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником стало АТ «Альфа-Банк») був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-257- 07. 7.11.2012 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків прийняв рішення у справі № 515/12 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов банку задовольнив у повному обсязі та стягнув з відповідача борг за вищезазначеним договором в сумі 326 590,43 грн. і 3665,90 грн. третейського збору. Також в мотивувальній частині згаданого рішення було встановлено, що банк використав право на дострокове повернення кредиту в повному об`ємі. На виконання вищевказаного рішення третейського суду Дніпровський районний суд м. Києва 19.04.2013 року видав виконавчий лист № 755/4780/2013-ц. 26.09.2018 року головний державний виконавець Бойко Д.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 56809625, яке було відкрите на підставі вищезазначеного виконавчого листа № 755/4780/2013-ц. Згідно даної постанови виконавче провадження закінчене на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року № 1404Л/ІІІ, оскільки борг стягнуто згідно платіжного доручення № 1583, тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Тому стверджував, що виконав усі свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повернення коштів у повному об`ємі, відтак вважав, що кредитний договір припинив свою дію.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2023 року позов задоволено визнано припиненими зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №9 770/38-257-07 від 26.06.2007 року укладеним між ОСОБА_1 та АКБСР УКРСОЦБАНК.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ СЕНС БАНК подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в позові відмовити, а в разі якщо суд прийде до переконання про задоволення позову застосувати сплив строку позовної давності. Представник апелянта посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Звертає увагу на те, що згідно рішення третейського суду станом на 05.09.2012 року заборгованість склала 326 711,83 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 33805,48 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 06.09.2012 року (100 доларів США =799,3 грн.) становить 270 207,20 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 6659,77 доларів США, що по курсу НБУ становить 53 231,54 грн.; пеня за несвоєчасну сплату відсотків у сумі 3 273,09 грн.

Крім того, звертає увагу, що 20.08.2018 року надійшло на погашення тіла кредиту 5 177,98 доларів США, на відсотки 6 659,77 доларів США та 30.08.2018 року погашення відсотків в сумі 1 248,67 доларів США, тобто аж через 6 років після ухвалення рішення суду.

Зазначає, що за рішенням суду було стягнуто заборгованість по тілу кредиту 33 805,48 доларів США та відсотках 6 659,77 доларів США. Таким чином, тіло кредиту погашено не було, а тому рішення суду нележним чином в повному обсязі не виконано, стягнута судом заборгованість в повному обсязі не погашена, а тому жодних підстав для визнання кредитного договору припиненим немає.

Вказує, що відповідно до розрахунку заборгованості за спірним договором кредиту станом на 14 лютого 2023 року (з врахуванням всіх платежів) заборгованість по тілу кредиту ще становить 28 625,50 доларів США.

Вважає, що під час розгляду справи третейським судом умови кредитного договору щодо нарахування заборгованості діяли і фактично правомірно мали б бути стягнуті відсотки станом на дату реєстрації справи судом, а не станом на дату розрахунку.

Стверджує, що суду першої інстанції для встановлення підстав припинення кредитного договору необхідно було встановити чи не було періоду протягом дії кредитного договору за який нарахована заборгованість, проте вона не сплачена

Вважає, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, а суми зазначені в ньому судом мали б бути взяті до уваги, проте судом не звернуто увагу, що суми, які поступили на погашення заборгованості за рішенням третейського суду стягнуто не в повному обсязі.

Посилається на відсутність доказу (квитанції) на підтвердження оплати щодо погашення заборгованості стягнутої рішенням суду. Посилання на постанову про закінчення виконавчого провадження є також необґрунтованими, оскільки вказані правовідносини виникли між державним органом виконавчої влади та боржником, а доказом того, що виконане рішення суду є перш за все первинні бухгалтерські документи, які позивачем не долучались та в матеріалах справи відсутні.

Зазначає, що позивач не виконав свого обов`язку повернути позикодавцеві суму грошових коштів у іноземній валюті.

Посилається на те, що позивачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором, оскільки ним не сплачена пеня, нарахована відповідно до п.3.6. Кредитного договору з грудня 2009 року по липень 2010 року, тому підстав для застосування статті 599 ЦК України немає.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано строків позовної давності, оскільки перебіг позовної давності за вимогами про визнання припиненим кредитного договору починається за загальними правилами, визначеними ч.1 ст. 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права чи вчинила дії для припинення кредитного договору, а саме з дати останнього платежу на виконання рішення третейського суду або з дати постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. В даному випадку позивач знав ще у 2018 році про те, що кредитний договір є припиненим, проте звернувся до суду зі спливом 4 років, тобто поза межами строків позовної давності.

Звертає увагу, що подаючи позов, позивач посилався як на підставу припинення кредитного договору - на постанову про закінчення виконавчого провадження, а не на дату звернення з вимогою до банку про припинення зобов`язання, тому вважає помилковим висновок суду про те, що право позивача порушене 08.07.2022 року, оскільки 07.07.2022 року банком було отримано заяву про визнання кредитного договору припиненим, та протягом тридцяти днів не було надано відповіді про визнання обставини припинення чи заперечення.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому адвокат просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертає увагу на те, що в силу вимог ст. 19 Конституції України державний виконавець не має права стягувати з ОСОБА_1 долари США або гривневий еквівалент на день стягнення, з урахуванням того, що господарські ризики щодо зміни курсу валюти несуть дві сторони.

Вказує на те, що виконавче провадження №56809625 було закінчене у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення третейського суду згідно з виконавчим документом.

Звертає увагу на лист від 09 березня 2023 вих.№4836, з якого вбачається, що матеріали виконавчого провадження №56809625 є знищеними через закінчення трьохрічного строку зберігання, тому надання копій документів є неможливим. Відповідно до інформації, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження 16.08.2018 року, згідно платіжного доручення №1583 від 15.08.2018 року, на користь стягувача в даному виконавчому провадженні ПАТ Укрсоцбанк в рахунок погашення боргу було перераховано 330 256, 33 грн., що дорівнює сумі боргу, яка підлягала стягненню, у звязку з чим державним виконавцем 26.09.2018 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Інформація про оскарження зазначеної постанови відсутня.

Відтак стверджує, що ОСОБА_1 виконав усі свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повернення коштів у повному обсязі, тому вважає, що кредитний договір припинив свою дію.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, з мотивів викладених у відзиві та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання представник апелянта не зявився, хоча повідомлявся про день, час та місце судового розгляду, тому в силу ч.2 ст. 372 ЦПК це не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам права.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

26.06.2007 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-257-07. В майбутньому правонаступником кредитора стало Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (на зараз АТ Сенс Банк), що підтверджує статут останнього.

07.11.2012 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків прийняв рішення у справі № 515/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 770/38- 257-07 від 26.06. 2007 року. Згідно з резолютивною частиною рішення вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 326 590, 43 грн.

26.09.2018 року головний державний виконавець Бойко Дмитро Олександрович виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 56809625, яке було відкрите на підставі виконавчого листа № 755/4780/2013-ц виданого 19.04.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором від 26.06. 2007 року про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-257-07 в сумі 326 590,43 грн. і 3665,90 грн третейського збору, а разом 330 256,33 грн.

Згідно зазначеної постанови виконавче провадження закінчене на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки борг в сумі 330 256,33 грн. стягнуто в повному об`ємі згідно платіжного доручення від 10.08. 2018 року №1583.

07.03.2023 року до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) поданий адвокатський запит від 06.03. 2023 року вих. № 06-03/1 з проханням: -надати завірену копію платіжного доручення від 10.08.2018 року № 1583. -надати підтвердження повного виконання виконавчого листа № 755/4780/2013-ц виданого 19.04.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва шляхом одержання стягувачом (банком) грошових коштів у повному об`ємі, -надати підтвердження, що стягувач не оскаржував будь-яким чином (позовне або наглядове провадження) постанову від 26.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 56809625, яку виносив головний державний виконавець Бойко Дмитро Олександрович.

У відповідь надійшов лист від 09.03.2023 року вих. № 4836 наступного змісту. Матеріали виконавчого провадження N9 56809625 є знищеними через закінчення строку у три роки на зберігання, у зв`язку із чим надати будь-які копії документів даного виконавчого провадження є неможливим. Заявника проінформовано, що згідно інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження 16.08.2018 року, згідно платіжного доручення № 1583 від 15.08.2018 року, на користь стягувача по даному виконавчому провадженню ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення боргу було перераховано 330 256,33 грн., що дорівнює сумі боргу, яка підлягала стягненню, у зв`язку із чим державним виконавцем 26.09.2018 року винесено постанову № 56809625 про закінчення виконавчого провадження, яка на даний час не скасована. Інформація про оскарження постанови № 56809625 від 26 вересня 2018 про закінчення виконавчого провадження відсутня.

02.06.2022 року ОСОБА_1 надсилав рекомендованим листом до АТ «Альфа-Банк» заяву про добровільне визнання припиненим договору кредиту від 26.06.2007 року № 770/38-257-07. Надіслання підтверджує квитанція Укрпошти за номером 180, а отримання 07.06.2022 року трекінг за номером на сайті https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

14.07.2022 року позивач надсилав рекомендованим листом 993 до АТ «Альфа-Банк» заяву про надання довідки про відсутність боргу за договором кредиту від 26 червня 2007 р. № 770/ 38-257-07. Відповідач одержав звернення 19.04.2022 року згідно даних сайту Укрпошти https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що у спірних відносин мало місце саме примусове виконання обов`язку, зумовлене рішенням третейського суду від 07.11.2012 року, а тому саме з дати стягнення присудженого боргу, яке мало місце 10.08.2018 року, зобов`язання боржника за кредитним договором є припиненим.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Закон розрізняє такі поняття як договір та зобов`язання, які виникають у тому числі на підставі договорів чи інших правочинів (пункт 1 частини другої статті 11, частина друга статті 509 ЦК України).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Так, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 770/38- 257-07 від 26 червня 2007 року.

07.11.2012 року третейський суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив у повному обсязі та стягнув із відповідача на користь позивача заборгованість по договору кредиту у сумі 326 590,43 грн.

В даному судовому рішенні відсутнє будь-яке посилання на стягнення зазначеної суми грошових коштів в іноземній валюті.

Зазначене судове рішення є таким, що набрало законної сили, жодних доказів на підтвердження факту його оскарження позивачем, в матеріалах справи немає, відповідно з вказаним присудженням щодо стягнення боргу (з його розміром та формою) позивач погодився, оскільки отримав виконавчий лист від 19.04.2013 року про його стягнення, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №56809625 від 24.07.2018 року.

26.09.2018 року головний державний виконавець Бойко Дмитро Олександрович виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 56809625, оскільки борг в сумі 330 253, 33 грн. стягнуто в повному обсязі згідно платіжного доручення від 10.08.2018 року №1583, в силу п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження, згідно якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно виконавчого документа.

09.03.2023 року матеріали виконавчого провадження № 56809625 через закінчення строку у три роки були знищеними, відповідно неможливим є надання копії платіжного доручення №1583 від 15.08.2018 року, однак, як було встановлено, згідно інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження 16.08.2018 року, згідно платіжного доручення № 1583 від 15.08.2018 року, на користь стягувача по даному виконавчому провадженню ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення боргу було перераховано 330 256,33 грн., що дорівнює сумі боргу яка підлягала стягненню, у зв`язку із чим державним виконавцем 26.09.2018 року винесено постанову № 56809625 про закінчення виконавчого провадження, яка на даний час не скасована. Інформація про оскарження постанови № 56809625 від 26 вересня 2018 про закінчення виконавчого провадження відсутня.

З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги щодо відсутності платіжного документу на підтвердження факту оплати саме на виконання рішення третейського суду про стягнення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 770/38- 257-07 від 26.06. 2007 року, оскільки дана обставина підтверджується інформацією, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження від 16.08.2018 року, згідно платіжного доручення № 1583 від 15.08.2018, на користь стягувача по даному виконавчому провадженню ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення боргу було перераховано 330 256,33 грн., що відповідає сумі боргу, яка підлягала стягненню.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в силу ст. 599 ЦК України зобов`язання боржника по договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 770/38- 257-07 від 26.06. 2007 року є припиненим, оскільки згідно платіжного доручення №1583 від 10.08.2018 року присуджений рішенням третейського суду борг був стягнутий у повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про те, що в даних спірних правовідносинах мало місце примусове виконання обов`язку позивачем є правильним.

Доводи апелянта про те, що в силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути суму боргу еквівалентно валюті кредиту - у доларах США, не заслуговують на увагу, оскільки третейський суд ухвалив рішення, яким достроково стягнув із відповідача на користь позивача заборгованість по договору кредиту у сумі 326 590,43 грн. та в цьому судовому рішенні відсутнє будь-яке посилання про стягнення зазначеної суми грошових коштів в доларах США. Дане судове рішення не оскаржувалось банком, воно набрало законної сили та банк отримав виконавчий лист від 19.04.2013 року про стягнення присудженого розміру боргу. В той же час, виконавець не мав права стягувати грошові кошти у доларовому еквіваленті, з огляду на резолютивну частину рішення третейського суду.

Посилання апелянта на те, що для встановлення підстав припинення кредитного договору необхідно було встановити чи не було періоду протягом якого нараховувалась заборгованість до уваги не беруться, оскільки згідно п.4.5 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії у разі не виконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, зокрема визначених п. 3.3.7 (сплачувати Кредитору проценти в розмірі, передбаченому п.1.1.1. Цього Договору та комісії в розмірах та в порядку, визначеному п.п.2.6.,2.8. Цього Договору), протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом (строкової заборгованості) з моменту дати видачі кредиту 02.07.2007 року, позичальник належно виконував зобов`язання до 10.02.2009 року, відсотки сплачував до 26.05.2011 року, відтак слід вважати, що з серпня 2011 року строк користування кредитом є таким, що сплив (Т.1, а.с. 145).

З огляду на зазначене, з урахуванням того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором був складений станом на 05.09.2012 року, також відхиляються доводи про те, що заборгованість повинна обраховуватись станом 07.11.2012 року дату винесення третейським судом рішення, оскільки станом на зазначену дату строк користування кредитом сплив.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що позивачем пропущено позовну давність, яка повинна була відраховуватись з моменту останнього платежу (з серпня 2018 року) чи з моменту винесення постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження (з вересня 2018 року), з огляду на наступне.

Як було встановлено, 02.06.2022 року ОСОБА_1 надсилав рекомендованим листом до АТ «Альфа-Банк» заяву про добровільне визнання припиненим договору кредиту від 26 червня 2007 р. № 770/38-257-07. Надіслання підтверджує квитанція Укрпошти за номером 180, а отримання 07.06.2022 року трекінг за номером на сайті https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

Таким чином, банк з дати 7 червня 2022 року (одержання заяви про визнання кредитного договору припиненим) мав тридцять днів на надання відповіді про визнання обставини припинення або заперечення. Тридцять днів обраховуються з 08.06.2022 року по 07.07.2022 року включно. Оскільки відсутні докази надання банком жодної відповіді на заяву позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач мав правомірне очікування вважати, що його право порушене з 8 липня 2022 року.

Оскільки позов у справі поданий 08.08.2022 року, колегія суддів вважає його таким, що поданий в межах позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Сенс Банк - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2023 року.

Головуюча Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.