Номер провадження: 22-ц/813/2761/23
Справа № 522/7957/20-Е
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Островська Оксана Володимирівна,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Людмила Василівна, стягувач ОСОБА_2 , на дії державного виконавця,

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник-адвокат Островська О.В. через систему «Електронний суд» звернувся зі скаргою на дії державного виконавця у якій просив визнати неправомірним розрахунок заборгованості за аліментами за період з липня 2020 року до листопада 2020 року та зобов`язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Л.В. виконати обчислення заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні від 17 липня 2020 року №62594748 без врахування інформації, яка міститься в копії контракту моряка від 19 червня 2020 року.

Скарга обґрунтована тим, що постановою Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17 липня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62594748 на підставі судового наказу №522/7957/20, виданого 25 травня 2020 року про стягнення зі скаржника, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу).

З метою розрахунку розміру аліментів у період із липня 2020 року по листопад 2020 року стягувач ОСОБА_2 подала до Інгульського відділу ДВС копію контракту моряка від 19 червня 2020 року, яка була долучена до матеріалів виконавчого провадження №62594748, і саме на підставі копії цього документа, державний виконавець здійснив розрахунок розміру аліментів за вказаний вище період.

03 серпня 2021 року скаржник звернувся до відділу ДВС із заявою, у якій зазначив, що йому не відоме джерело походження копії контракту, наданого ОСОБА_2 , а тому керуватися цим документом під час здійснення обрахунку розміру заборгованості є неправомірним, оскільки, на думку скаржника, не встановлено належність, вірність і достовірність розрахунку заборгованості.

Посилаючись на вказані вище обставини скаржник вважає, що розрахунок заборгованості, проведений державним виконавцем має похибки, які впливають на загальну суму заборгованості, а тому він є неправомірним.

Зважаючи на ту обставину, що з липня 2020 року по листопад 2020 року скаржник не працював, відтак на його переконання, за вказаний період часу, розмір аліментів має обраховуватися у розмірі частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, таким чином державний виконавець мав керуватися інформацією про середню заробітну плату по Миколаївській області.

Також заявник зазначає, що після неодноразових звернень з проханням провести розрахунок належним чином, державний виконавець продовжує обраховувати заборгованість зі сплати аліментів, на думку скаржника, у неправильному розмірі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 від імені якого діє представник-адвокат Островська О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року і ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надана стягувачкою ОСОБА_2 копія контракту моряка від 19 червня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки копія вказаного документа не засвідчена в установленому законом порядку, оригінал цього письмового доказу відсутній, а тому з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №382/2284/18, цей доказ не має братися судом до уваги. Крім того, достовірність копії цього документа поставлена під сумнів скаржником у зв`язку з наявністю підпису, який йому не належить.

Зазначає, що представлене ОСОБА_2 посвідчення особи моряка, а не паспорт моряка, містить запис який відповідно до штампу нібито зроблено крюнінговою компанією, не містить судової печатки, яка б свідчила про те, що моряк уклав контракт та піднявся на борт судна. На час розгляду справи судом першої інстанції не можливо було надати посвідчення особи моряка, так як воно було здане до Управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів Державної служби морського та річкового транспорту України для знищення.

Скаржник не заперечує, що з 2018 року по березень 2020 року він працював моряком, у зв`язку з чим отримував кошти, які привозив додому та витрачав разом із ОСОБА_2 на придбання побутової техніки, яка лишилася у стягувачки аліментів. Указані транзакції не мають жодного відношення до сплати аліментів.

Вважає, що суд помилково врахував зарахування коштів на банківський рахунок, які надійшли від компанії «Блюменталь» 22 липня 2020 року, оскільки ці кошти надійшли за контракт, який укладено 05 вересня 2019 року.

На вказану апеляційну скаргу Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Приймаючи участь в судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 , адвокат Островська О.В. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Заступник начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаїбов Р.Е. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

ОСОБА_2 , повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, із заявою (клопотанням) про відкладення розгляду справи не зверталася.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимогі заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 25 травня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси у справі №522/7957/20 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи із дня подачі заяви до суду, тобто з 19 травня 2020 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 37-38).

16 липня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с. 39).

17 липня 2020 року постановою державного виконавця Чмих Л.В. відкрито виконавче провадження №62594748 з виконання судового наказу №522/7957/20, виданого 25 травня 2020 року (т.1 а.с. 42).

23 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до державної виконавчої служби із заявою про видачу розрахунку заборгованості із сплати аліментів, та просила врахувати, що ОСОБА_1 працює за кордоном на посаді старшого помічника капітана на судах за контрактом. До цієї заяви ОСОБА_2 долучила копії контрактів, SWIFT та копію паспорту моряка (т.1 а.с. 70).

Так, з копії контракту найму моряка, наданого у перекладі з англійської мови, укладеного 03 вересня 2019 року між ОСОБА_4 та «Select Bulk Shipping Limited», ОСОБА_5 наймається на посаду першого помічника на судно «INA-LOTTE», прапор: Кайманові острови, термін найму:5+1 місяці (за рішенням власника), початок роботи: згідно із Загальними умовами, заробітна плата на місяць:6000 дол. США, додатково: макс. 80% від одноразової заробітної плати, плата на борту 100 дол. США, основна заробітна плата дорівнює 30% від одноразової щомісячної заробітної плати (т.1 а.с. 71). Належність, допустимість цього документа, як і достовірність інформації викладеної у ньому, скаржник не оспорює та під сумнів не ставить, та навпаки підтверджує факт його працевлаштування по березень 2020 року.

Як убачається з копії контракту найму моряка, наданого у перекладі з англійської мови, укладеного 19 червня 2020 року між ОСОБА_4 та «NY Shipholding LTD», ОСОБА_5 наймається на посаду першого помічника на посаду першого помічника на судно «Puma», прапор: Кайманові острови, термін найму: 4+1 місяці (за рішенням власника), початок роботи: згідно із загальними умовами, заробітна плата на місяць: 6000 дол. США, додатково: макс. 80% від одноразової заробітної плати, плата на борту: 100 дол. США, основна плата дорівнює 30% від одноразової щомісячної заробітної плати (т.1 а.с. 73-74).

Зі змісту копії сторінки із паспорту моряка убачається, що з 04 вересня 2019 року по 28 лютого 2020 року ОСОБА_5 працював на судні «Ina Lotte», на посаді «Chief off», починаючи з 20 червня 2020 року працював на судні «Puma» на посаді «Chief off», тобто першого помічника (а.с. 76). Належність копії цього документа саме ОСОБА_6 підтверджується змістом інформації, яка зафіксована у документі, зокрема назвою судна на якому він працював («Ina Lotte» протягом часу 04 вересня 2019 року по 28 лютого 2020 року), що не заперечується скаржником.

Зі змісту квитанції, наданою ОСОБА_2 убачається, що 22 липня 2020 року ОСОБА_5 отримав грошовий переказ (SWIFT) у розмірі 1730 доларів США з призначенням: «Crew Wages Jun 2020», тобто заробітна плата за червень 2020 року (т.1 а.с. 75).

25 серпня 2021 року за вих. №70316 головним державним виконавцем Чмих Л.В. складено розрахунок заборгованості по аліментам по виконавчому листу №522/7957/20 від 25 травня 2020 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , згідного якого заборгованість складає 96768,56 грн. Як убачається із розрахунку, обраховуючи розмір аліментів за період липень-листопад 2020 року, виконавець виходив із того, що у липні місяці ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 166542,60 грн., у серпні 164769, у вересні 165370,8 грн., у жовтні 168690 грн., у листопаді 106805,46 грн. (т.1 а.с. 90).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що заявником належним чином не спростовано правомірність здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами за період із липня 2020 року до листопада 2020 року, не надано доказів того, що ОСОБА_1 не працював у вказаний строк моряком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно зі статтею 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У пункті 4 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 512/5 від 02 квітня 2012 року, визначено, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: заяв та (або) розписок стягувача, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У цій справі, для здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за аліментами використовувалися дані про заробітну плату боржника з контрактів (трудових договорів моряка) від 03 вересня 2019 року та від 19 червня 2020 року, укладених між працівником ОСОБА_4 та працедавцями «Select Bulk Shipping Limited», та «NY SHIPHOLDING LTD», за умовами якого працівник приймається працедавцем на посаду першого помічника для служби на судні із заробітною платою 6000 дол. США.

Отже судом встановлено, що державний виконавець при стягненні аліментів та складені розрахунку заборгованості по ним, виходив саме з суми фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_1 , отриманого за кордоном, правомірно визначив загальну суму заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням сплачених/стягнутих коштів станом на 25 серпня 2021 року 96768,56 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, оскільки період роботи боржника за кордоном та розмір його доходів встановлено з наявних у матеріалах справи документів.

Посилання скаржника про неналежність та недопустимість, наявного у матеріалах справи контракту найму моряка, датованого від 19 червня 2020 року, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України)

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відомості, зафіксовані у контракті найму моряка від 03 вересня 2019 року, належність, допустимість та достовірність, як джерела доказу, скаржник не оспорює відповідають тій інформації, що відображена у копії паспорту моряка ОСОБА_1 , а саме в частині назви судна (Ina Lotte), дати прийняття на роботу (04 вересня 2019 року, тобто наступного дня після підписання контракту), дати звільнення 28 лютого 2020 року, займаної посади першого помічника. Таким чином, ці докази узгоджуються між собою, а інформація, викладена у них не заперечується скаржником, оскільки як твердить ОСОБА_1 в апеляційній скарзі він визнає ті обставини, що працював моряком з 2018 року по березень 2020 року у зв`язку з чим отримував заробітну плату.

Відхиляючи доводи ОСОБА_1 щодо недостовірності копії контракту найму моряка від 19 червня 2020 року, наданого державному виконавцю стягувачкою ОСОБА_2 , апеляційний суд виходить із того, що відомості, що містяться у копії цього документа узгоджуються з інформацією, зазначеною у паспорті моряка ОСОБА_1 , а саме в частині назви судна (Puma), дати прийняття (20 червня 2020 року, тобто наступний день після підписання контракту), а також посади першого помічника.

Разом із тим, апеляційний суд зважає і на ту обставину, що після укладення вказаного вище контракту 19 вересня 2020 року та прийняття на роботу 20 червня 2020 року, ОСОБА_1 отримав грошовий переказ у розмірі 1730 доларів США з цільовим призначенням про виплату заробітної плати за червень 2020 року.

Сукупність цих доказів, які узгоджуються між собою, вказують на правомірність дій державного виконавця при обрахування розміру заборгованості зі сплати аліментів та спростовують доводи скаржника щодо неналежності та недопустимості контракту найму моряка від 19 червня 2020 року, як окремого джерела доказів.

Вказуючи про неможливість надання суду паспорту моряка, з посиланням на його передачу до Управління (служби) капітана Херсонського морського порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів Державної служби морського та річкового транспорту України з метою знищення, усупереч ст. 12,81 ЦПК України, доказів на підтвердження існування цих обставин, скаржник також не надав.

Оскаржуючи дії державного виконавця з підстав їх неправомірності, посилаючись на недостовірність доказів, наданих стягувачем аліментів та на неможливість надання ним паспорту моряка, в обґрунтування доводів скарги, ОСОБА_1 не надав суду інших джерел доказів, зокрема, але не виключно, послужну книжку моряка, яка також містить інформацію щодо працевлаштування моряка, з метою спростування тієї обставини, що він фактично не працював на посаді першого помічника на підставі контракту від 19 червня 2020 року, як про твердить скаржник.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується скаржник.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги скаржника не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги позивача правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,374,375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Островська Оксана Володимирівна залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова