ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1236/23

Головуючий у першій інстанції Савченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1262/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Відділ освіти Менської міської ради

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя Савченко О.А.), постановлену у м.Мена,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Відділу освіти Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підставою нового позову є те, що після прийняття Менською міською радою рішення №599 від 26 жовтня 2021 року «Про внесення змін до структури та загальної чисельності виконавчого органу Менської міської ради з правом дорадчого голосу», яке відповідач називає скорочення штату працівників, у Відділу освіти Менської міської ради залишалася вакантна посада головного спеціаліста головного бухгалтера, яку вона могла обіймати, але їй цю посаду не було запропоновано, що є порушенням ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України. Ухвала мотивована тим, що позивачкою реалізовано право на звернення до суду всіх інстанцій за захистом порушених прав, про що свідчить рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року, з урахуванням постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року та постанови Верховного Суду від 04 липня 2023 року, по справі № 738/38/22, яке в установленому законом порядку набрало законної сили, що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкриття провадження ґрунтується на неправильному застосуванні п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки правові підстави позову не є підставами позову, так як саме по собі посилання на певну норму закону не є для суду визначальним, суд може не застосовувати таку норму права, якщо її дія не поширюється на спірні правовідносини. Зміст позову в справі 738/38/22 підтверджує, що вона не зазначала там таку підставу позову, як те, що у Відділі освіти Менської міської ради Чернігівської області у період з дня її попередження і до звільнення була наявна вакантна посада (головного бухгалтера), яка їй не була запропонована, що підтверджується постановою Верховного суду від 07 липня 2023 року по справі 738/31/22, з якої було виділено в окреме провадження справу 737/38/22, в якій зазначено, що позивачка не посилалася на вище зазначену обставину про наявність вакантних посад, які вона могла обіймати, але вони їй не були запропоновані.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає ухвала суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року залишеним без змін постановою Верховного суду від 04 липня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У липні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звертаючись до суду з цим позовом вказувала на те, що в провадженні Менського районного суду Чернігівської області перебувала цивільна справа № 738/38/22 за її позовом до Відділу освіти Менської міської ради, КУ «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підставою поданого позову було те, що фактично скорочення штату Відділу освіти Менської міської ради не відбулося, а мала місце його реорганізація у вигляді КУ «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, у зв`язку з чим позивачка вважала, що має законне право працювати на аналогічній посаді в цій установі на підставі ст. 36 КЗпП України.

Підставою ж нового позову є те, що після прийняття Менською міською радою рішення 599 від 26 жовтня 2021 року «Про внесення змін до структури та загальної чисельності виконавчого органу Менської міської ради з правом дорадчого голосу», яке відповідач називає скорочення штату працівників, у Відділу освіти Менської міської ради залишалася вакантна посада головного спеціаліста головного бухгалтера, яку позивачка могла обіймати, але їй цю посаду не було запропоновано, що є порушенням ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_1 було використано і реалізовано право на звернення до суду всіх інстанцій за захистом порушених прав, про що свідчить рішення Менського районного суду від 18 жовтня 2022 року, з урахуванням постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року та постанови Верховного Суду від 04 липня 2023, по справі № 738/38/22, яке в установленому законом порядку набрало законної сили, що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитись, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку про те, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Дослідивши предмет та підстави заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у цій справі та порівнявши їх з предметом та підставами позову у справі № 738/38/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради Чернігівської області, КУ «Центр обслуговування освітніх установ та навчальних закладів» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд не погоджується з тим, що ці вимоги є тотожними.

Як убачаться з матеріалів справи, у позові, поданому у справі № 738/38/22, позивачка посилалась на порушення відповідачем ст. 40, 49-2 КЗпП України, оскільки Відділ освіти Менської міської ради зобов`язаний був запропонувати позиваці іншу роботу на аналогічній посаді у відділі КУ «Центр обслуговування освітніх установ та навчальних закладів» Менської міської ради, який не є структурним підрозділом Відділу освіти Менської міської ради, а є окремою юридичною особою.

Підставами позову, поданому у справі № 738/1236/23, є порушення відповідачем ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, а саме: після прийняття Менською міською радою рішення від 26.10.2021 № 599 «Про внесення змін до структури та загальної чисельності виконавчого органу Менської міської ради з правом дорадчого голосу», у Відділі освіти Менської міської ради залишалась вакантна посада головного спеціаліста головного бухгалтера, яку могла обіймати й позивачка, але всупереч наведеним нормам чинного законодавства України, роботу на цій посаді їй запропоновано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що сторони та підстави позову у справі № 738/1236/23, яка переглядається, та у справі № 738/38/22 не є тотожними, а доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження - обґрунтованими.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачкою було використано і реалізовано право на звернення до суду всіх інстанцій за захистом порушених прав, враховуючи наявність судових рішень, які набрали законної сили, що є підставою для відмови у відкритті провадження, спростовується матеріалами справи.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 258, 263, 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2023 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.

Головуючий: Судді: