КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/5153/21 Головуючий у суді І інстанції: Волчко А.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Гаращенка Д.Р.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Військової частини НОМЕР_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що позивачі маючи намір прибути до своєї земельної ділянки для огляду та проведення діє щодо її очистки від чагарників, не змогли потрапити до земельної ділянки, оскільки земельна ділянка площею 16,0 га (до складу якої входить і їх земельні ділянки) обнесена загорожею з колючого дроту на якому були попереджувальні таблички про заборону проходу на земельні ділянки.

Біля встановленого паркану з колючого дроту були присутні озброєні військові/працівники Військової частини НОМЕР_1 , котрі пояснили, що огороджена територія належить військовій частині, але підтверджуючих документів не надали. Як наслідок, позивачам було відмовлено у доступі до їх земельної ділянок, які належать їм на праві власності, чим було порушено їх права та інтереси. Позивачі не раз намагалися ще потрапити на свою земельну ділянку для огляду та проведення дії щодо її очистки від чагарників, однак не змогли потрапити.

Позивачам стало відомо що на їх земельну ділянку та земельні ділянки 33 фізичних осіб ухвалою Києво-Святошинського районного суду у справі № 369/534/18 (в рамках кримінального провадження № 0000001) та ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року у справі № 761/16112/18 (в рамках кримінального провадження № 0000255) накладено арешти.

Позивачі та інші власники земельних ділянок, які входять до складу земельної ділянки площею 16,0 га, створили ініціативну групу власників земельних ділянок та 24 липня 2020 року на адресу військової частини НОМЕР_1 направили листа в якому вимагали у строк до 31 липня 2020 року демонтувати паркани, які обмежують доступ до земельних ділянок їх власникам. У разі відмови паркани будуть демонтовані силами власників земельних ділянок 03 серпня 2020 року. Свої вимоги власники земельних ділянок (серед яких є позивачі) обґрунтовували тим, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/28057/20-к було скасовано арешт з 34 земельних ділянок серед яких і земельні ділянки Позивачів, який було накладено ухвалою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року № 369/534/18 та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року № 761/16112/18.

Голові ініціативної групи власників 34 земельних ділянок від військової частини НОМЕР_1 надійшов лист від 27 липня 2020 року № 381 в якому було повідомлено, що військова частина буде продовжувати здійснювати охорони земельних ділянок (майна ДП МОУ) відповідно до Статуту гарнізонної та вартової служби ЗСУ. Таким чином, враховуючи вище викладені обставини щодо закриття кримінального провадження № 0000255 (в яке було об`єднано з кримінальним провадженням 0000001) ТУ ДБР, розташоване у м. Києві було закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України та скасування арештів з земельних ділянок ухвалою Печерського районного суду м. Києва Відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 продовжуються порушуватися законні права та охоронювані інтереси Позивачів, як власників земельної ділянки.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили:

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди позивачам в користуванні належними їм земельними ділянками, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує земельні ділянки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :01:006:5098 площею 0,5295 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :01:006:5088 площею 0,15 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військову частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером :01:006:5100 площею 0,1501 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :01:006:5067 площею 0,067 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський район, с. Віта-Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди ОСОБА_5 в користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :01:006:5066 площею 0,275 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський район, с. Віта-Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди ОСОБА_6 в користуванні належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером :01:006:5085 площею 0,15 та, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський район, с. Віта-Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує на те, що позовні вимоги №2, №4, №5 мають невідповідність із обґрунтуваннями, які викладені у позові та фактичними доказами долученими до позовної заяви.

Так, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_3 просить зобов`язати відповідача усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1,1501 га. Проте, в обґрунтуваннях позову було зазначено земельну ділянку площею 0,1501 га, як і у відповідній Інформаційній довідці, яка додана до позовної заяви.

Про це, 14 вересня 2022 року у судовому засідання було зазначено представником відповідача, а також наголошено на тому, що чинним процесуальним законодавством не передбачено виправлення описок у прохальній частині позову.

Представником ОСОБА_3 було заявлено клопотання про виправлення описки у відповідній частині прохальної вимоги № 4. Як вбачається із резолютивної частини оскаржуваного рішення суду, судом першої інстанції було проігноровано доводи представника відповідача та виправлено відповідну описку.

У той же час, аналогічна ситуація спостерігається і стосовно позовних вимог № 2 ( ОСОБА_7 ) та № 5 ( ОСОБА_4 ) позовної заяви. У позовній вимозі № 2 ОСОБА_7 просить зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,5295 га, проте, в обґрунтуванні позову та доданій відповідній Інформаційній довідці значиться земельна ділянка площею 1,5295 га. Також, у позовній вимозі № 5 ОСОБА_4 просить зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,067 га, але в обґрунтуванні позову та доданій відповідній Інформаційній довідці значиться земельна ділянка площею 0,2764 га.

Проте, судом першої інстанції не було виявлено зазначених вище невідповідностей позовним вимогам та фактичним обставинам справи, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Відповідач також зазначає, що на сьогоднішній день, відведення спірних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в селі Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області у приватну власність з Київським квартирно-експлуатаційним правлінням не погоджувалось, згода Міністерства оборони України на припинення права постійного користування вищезазначеної земельної ділянки, а також відповідні дозволи Київським квартирно-експлуатаційним управлінням не надавались. Отже, оскільки доказів наявності рішення Міністерства оборони України про надання згоди на вилучення земельної ділянки військового призначення немає, як і доказів припинення права постійного користування земельною ділянкою ВЧ НОМЕР_1 , то слід констатувати факт того, що Віта-Поштова сільська рада, порушивши вимоги Закону, безпідставно прийняла рішення щодо передачі спірної земельної ділянки у власність, що призвело до порушення прав Міністерства оборони України та ВЧ НОМЕР_1 . Крім того, посилання суду першої інстанції на постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року справі № 369/5698/18 за позовом ОСОБА_8 до військової частини НОМЕР_1 , Київського КЕУ про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою є недопустимими, оскільки вони абсолютно не стосуються ні предмету даного спору, ні позивачів у справі, ні земельних ділянок з кадастровими номерами :01:006:5098 площею 1,5295 га, :01.006:5088 площею 0,15 га, :01:006:5100 площею 0,1501 га, :01:006:5067 площею 0,2764 га., :01:006:5066 площею 0,275 га та :01:006:5085 площею 0,15 га.

В подальшому до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представників позивачів - адвоката Миколюка М.Д., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 239-243 том 1).

Постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року змінено в мотивувальній частині виклавши його в редакції постанови. В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року залишено без змін (а.с. 24-29 том 2).

Постановою Верховного Суду від 16 серпня 2023 року касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 130-137 том 2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Обмеження встановлені відповідачем щодо доступу власників земельних ділянок також встановлено постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 369/5698/18.

Також обгрунтовував свої висновки тим, що позивачі у позові, вказували на те, що встановлення Військовою частиною № НОМЕР_1 огороджувального паркану з колючого дроту на земельних ділянках, які зареєстровані за ними на праві власності, порушують їх право користування та володіння такими земельними ділянками, а тому, військова частина має усунути перешкоди у користуванні та володінні земельними ділянками шляхом знесення огорожі з колючого дроту.

Рішення суду також мотивоване тим, що Військовою частиною № НОМЕР_1 порушено право позивачів на користування земельним ділянками з кадастровими номерами :01:006:5098, :01:006:5088, :01:006:5100, :01:006:5067, :01:006:5066, :01:006:5085, що належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідно, на праві власності, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявні підстави для зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 усунути перешкоди позивачам в користуванні належним їм на праві власності, шляхом зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказані земельні ділянки.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у 2017 році за рішеннями Віта-Поштової сільської ради було надано безоплатно у власність 34 громадянам земельні ділянки, які знаходяться в с. Віта-Поштова, шість із яких були земельними ділянками позивачів.

Земельні ділянки позивачів та земельні ділянки інших 28 фізичних осіб розташовані в межах земельної ділянки загальною площею близько 16,0 га.

Також встановлено, що ОСОБА_1 - є власником земельної ділянки площею 1,5295 га з кадастровим номером :01:006:5098, яка розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 квітня 2021 року №252193330.

ОСОБА_2 - є власником земельної ділянки площею 0,15 га за кадастровим номером :01:006:5088, яка розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 квітня 2021 року №252194945.

ОСОБА_3 - є власником земельної ділянки площею 0,1501 га за кадастровим номером :01:006:5100, яка розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 квітня 2021 року №252195306.

ОСОБА_4 - є власником земельної ділянки площею 0,2764 га за кадастровим номером :01:006:5067, яка розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 квітня 2021 року №252196646.

ОСОБА_9 - є власником земельної ділянки площею 0,275 га за кадастровим номером :01:006:5066, яка розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 квітня 2021 року №252197399.

ОСОБА_6 - є власником земельної ділянки площею 0,15 га за кадастровим номером :01:006:5085, яка розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Віта - Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 квітня 2021 року №252197412.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва №757/28057/20-к від 16 липня 2020 року було скасовано арешт з земельних ділянок відповідачів накладений ухвалою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року № 369/534/18 та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року № 761/16112/18. В ухвалі суду від 16 липня 2020 року зазначалося, що кримінальне провадження № 0000255 (яке було об`єднано з кримінальним провадженням №0000001) ТУ ДБР розташоване у м. Києві було закрито.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи і які встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до приписів цивільного процесуального закону докази у процесі мають відповідати певним критеріям. Зокрема докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК), допустимими, тобто такими, що підтверджують певні обставини справи, які за законом не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.79 ЦПК), достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК) та достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК).

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції (див., зокрема, висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності на земельних ділянках позивачів парканів чи огорож, також відсутні посилання де саме на ділянці встановлені огорожі та паркани, що належать відповідачу.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про задоволення позовних вимог, оскільки суд першої інстанції не врахував, що спір про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою має свої особливості, які полягають в першу чергу у необхідності надання суду графічних матеріалів та документів, за допомогою яких можливо встановити як конфігурацію (форму), так і місцерозташування належних сторонам земельних ділянок одна відносно іншої, а також з`ясувати їх накладанння, захоплення чи вигородження тощо.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з`ясування вказаних обставин потребує спеціальних знань у галузі іншій ніж право, а відтак належними доказами щодо порушення прав власника ділянки шляхом її вигородження, а також площі чи розміру вигородження, може підтверджуватися висновком спеціаліста чи експерта, або відповідним висновком компетентного органу (Держгеокадасту тощо). Однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Також в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що відбулося 03 жовтня 2023 року, представник позивачів не надав суду апеляційного суду доказів про наявність паркану, який накладається на земельні ділянки позивачів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставне посилання судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні на постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2020 року у справі № 369/5698/18, оскільки вона не стосується предмету даного спору.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційність у процесуальному праві виражена як обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів. Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того самого питання між тими самими сторонами.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються сукупність наступних умов: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає те, що суд першої інстанції вказуючи, що факт встановлення відповідачем огорожі на належній позивачам земельних ділянках, підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі №369/5698/18, не звернув уваги, що у зазначеній справі брали участь інші особи, які не беруть участі у цій справі. Крім того, земельні ділянки, які були предметом спору у справі, на яку посилається суд першої інстанції, не мають жодного відношення до позивачів у цій справі.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги стосовно допущених описок в позовній заяві в площах земельних ділянок, що належать позивачам, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки розміри вказаних ділянок зазначені в правовстановлюючих документах на них. При цьому, невірне зазначення позивачами площі ділянок, за умови подання достатніх доказів, які дають можливість ідентифікувати предмет спору, не може бути підставою до відмови в задоволенні позову.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що на розгляді у суді перебуває справа № 369/5244/20 за позовом військового прокурора Київського гарнізону, який діє в інтересах держави в особі Міністерства Оборони, Київського КЕУ МОУ, військової частини НОМЕР_1 до 33 осіб (у тому числі до позивачів у даній справі, третя особа: Віта-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про оскарження дій державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння), суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки для вирішення спору у матеріалах справи, наявні всі докази, які сторони мали подати у строки визначені ЦПК України та у суду відсутні підстави для зупинення розгляду справи.

З огляду на викладене, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необгрунтованими, а позивачами належними та допустимими доказами не доведено факту порушення їх прав, а саме самовільне встановлення відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 огорожу з колючим дротом, що огороджує земельні ділянки позивачів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосування норм матеріального права і підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивачів не було порушено відповідачем.

Що стосується судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2022 року скаржником сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8172 грн (а.с. 224 том 1). За подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 29.03.2023 року скаржником сплачено судовий збір у розмірі 10896 грн (а.с. 62 том 2).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивачів на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 19068 грн (сплачений судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг), тобто по 3178 грн з кожного з позивачів.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Військової частини НОМЕР_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 3178 (три тисячі сімдесят вісім) грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Позивач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_5 .

Позивач: ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_7 .

Повний текст постанови складено «05» жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Д.Р. Гаращенко