КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 580/487/13-ц Головуючий у І інстанції Гончарук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тараскіної Катерини Олександрівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради про скасування рішення про оголошення померлим,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тараскіна К.О. звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про появу фізичної особи, яку було оголошено померлою.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 31 травня 2013 року у справі №580/487/13-ц (провадження №2-0/580/70/13) ОСОБА_1 оголошено померлим. З заявою про оголошення померлим останнього звернулася його колишня дружина ОСОБА_2 на, яка вказувала на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 17 червня 2006 року по 07 травня 2010 року. За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син. Оскільки, у вересні 2009 року ОСОБА_1 пішов із сім`ї і вони припинили спільне проживання, заявниця не отримувала відомостей від ОСОБА_1 , його батьки також не знали де його місце знаходження, тому ОСОБА_2 вважала, що існують підстави для оголошення ОСОБА_1 померлим та звернулась до суду.

Однак, адвокат Тараскіна К.О. вказує на те, що ОСОБА_1 оголошено померлим помилково, оскільки останній поїхавпроживати в м. Київ та не підтримував ніяких стосунків із колишньою дружиною, про своє місце перебування не повідомив нікого, так як не вважав за потрібне з особистих причин. На даний час ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Посилаючись на зазначені обставини, з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1 , адвокат Тараскіна К.О. просила скасувати судове рішення, на підставі якого ОСОБА_1 було оголошено померлим.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради про скасування рішення про оголошення померлим, передано на розгляд до Лебединського районного суду Сумської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Тараскіна К.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що апелянт звернувся із заявою про скасування рішення суду про оголошення його померлим до Дніпровського районного суду м. Києва у відповідності до ст. 309 ЦПК України та вказав своє місце проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про встановлення факту проживання від 25 червня 2023 року.

Відзивів на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Передаючи дану справу на розгляд до Лебединського районного суду Сумської області, суд першої інстанції виходив з того, що рішення, яке просить скасувати заявник, винесеносаме Лебединським районним судом Сумської області, а копія акту про встановлення факту проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не дає підстав вважати або встановити дійсне місце перебування ОСОБА_1 за вказаною адресою у Дніпровському районі м. Києва.

Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам процесуального та матеріального права з огляду на наступне.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 309 ЦПК України передбачено, що в разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (ч. 1 ст. 48 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи відповідно до ст. 29 ЦК України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає понад 6 місяців на рік.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до п. 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до п. 12 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування.

Крім того, вказані вище положення узгоджуються із ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», де передбачено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрації підлягає як місце проживання, так і місце перебування особи.

Декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи, видача витягу з реєстру територіальної громади, здійснюється органом реєстрації на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідного виконавчого органу сільської, селищної або міської ради.

Таким чином, документом, який підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади, який видається органом реєстрації або центром надання адміністративних послуг у паперовій формі за зверненням особи, яка декларує місце проживання.

Колегія суддів не приймає до уваги копію акту про встановлення факту проживання, який долучено заявником до заяви та на який посилається в апеляційній скарзі, з огляду на те, що він не є підтвердженням зареєстрованого місця проживання чи тимчасового перебування особи, а тому не може бути визнаний належним доказом, що підтверджує постійне місце проживання або місце перебування заявника.

Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 - адвокат Тараскіна К.О. не надала.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тараскіної Катерини Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана