КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Новікової Вікторії Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, в якому просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що за час спільного проживання з відповідачем у фактичному шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , вихованням якої наразі займається позивачка. Позивачка ніколи не перешкоджала і не має наміру перешкоджати спілкуванню батька з дитиною.

Увесь час від народження дитина проживала з позивачкою, яка займалася її вихованням та піклуванням, донька прив`язана до неї, а відповідач ніколи надовго не залишався з донькою, не виявляв проявів самостійного виховання доньки, навіть коли вони проживали разом.

За обставин, що склалися, позивачкою створені найкращі умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є спальний куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку.

На підставі викладеного позивач просила позов задовольнити та визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, відповідає інтересам дитини та забезпечить права дитини на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року позов задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Новікова Вікторія Олегівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 15 червня 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що суд першої інстанції посилався на висновок органу опіки, при цьому не зазначив у рішенні адресу де саме дитина має проживати разом із матір`ю. Представник апелянта зазначала, що із відповіді представника позивача, мати та дитина на час розгляду справи в суді, проживали разом за межами України. Конкретна адреса чи будь-які дані про фактичне місце проживання дитини на час ухвалення рішення, судом не було визначено та не було зазначено в рішенні. Тому представник апелянта вважає, що суд першої інстанції посилаючись на норми права, які визначають права батька на участь у вихованні дитини, одночасно позбавив батька такої можливості, надавши право матері проживати разом із дитиною будь-де незалежно від інтересів батька дитини.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказувала, що відповідач не визнає позову і пред`явлених до нього вимог виключно з позиції відсутності предмету спору, а саме спору з приводу місця проживання дитини. Вважає висновок суду першої інстанції про наявність спору між сторонами тільки на підставі фактичного заперечення відповідача проти позову у зв`язку із відсутністю спору, є хибними і не можуть бути підставою для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції не зазначив, якими саме доказами доводиться наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини. Вважає, що посилання на висновок органу опіки лише підтверджує обставини, проти яких відповідач не заперечував.

01 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Соколова Антона Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції є законним.

Заперечую проти доводів апеляційної скарги представник позивачки вказував на те, що позивачка постійно слідкує за здоров'ям дитини, її розвиток та забезпечує всім необхідним. При цьому, відповідач не приймає участі у вихованні дитини фінансово не забезпечує її.

З огляду на це, позивачка вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом із матір'ю.

Представник позивача вказував на те, що відповідач зазначаючи про відсутність спору щодо визначення місця проживання дитини, не скористався своїми процесуальними правами на визнання позову, укладення мирової угоди.

Вважає доводи відповідача про відсутність спору не відповідають дійсності, так як відповідач в суді першої інстанції заперечував проти задоволення позову, що свідчить про наявність спору щодо місця проживання дитини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що на даний час проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю, яка фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Суд першої інстанції, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання неповнолітньої дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю. Крім того, суд зауважив, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23 вересня 2020 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис №1132.

Після народження дитини відносини позивачки з відповідачем суттєво погіршилися та вони припинили вести спільний побут та господарство, припинили спільне проживання однією сім`єю восени 2020 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що після припинення проживання разом однією сім`єю, за домовленістю з відповідачем, їх спільна донька постійно проживає з позивачкою.

Позивачка повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини.

Також позивачка в позовній заяві зазначила, що вона ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Батько дитини іноді приходить до доньки, але в зв'язку з цим часто виникають проблеми та непорозуміння. Позивачка, як мати, переживає, коли відповідач постійно наполягає, щоб дитина перебувала з ним без нагляду і контролю з боку позивачки.

Також встановлено, що в матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (протокол засідання Комісії № 28 від 15.12.2021 року) (а.с. 90-91).

З вищевказаного висновку вбачається, що Комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що батьки дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з січня по жовтень 2020 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З народження малолітня ОСОБА_4 постійно проживає з матір`ю ОСОБА_5 , яка самостійно займається її вихованням та утриманням. Мати та донька мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї проведено обстеження житлово-побутових умов за вказаною адресою. В ході обстеження було встановлено, що в квартирі чисто, наявні необхідні меблі, речі побуту та вжитку. Для малолітньої відведено окремий куточок, де створено всі належні умови для проживання та розвитку дитини.

Мати дитини, ОСОБА_2 має постійне місце роботи, стабільний дохід, створила всі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини.

Батько дитини, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не був присутній на засіданні Комісії, будь-яких пояснень не надавав, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідає.

Комісія з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Також встановлено, що в суді першої інстанції позивачка надала документи, які подавались до органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації для оформлення висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 108-113).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки жодних фактів з приводу того, що визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю буде суперечити її інтересам, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку відсутній спір щодо визначення місця проживання їх доньки, оскільки відповідач був згодний на проживання дитини із матір`ю і ніяким чином не оспорював таке право позивачки, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21)).

Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Досліджені докази свідчать, що між сторонами є напружені стосунки, які, серед іншого, випливають з їх бачення щодо виховання малолітньої доньки та перебування її з батьком поза місцем проживання.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач був згодний на проживання дитини із матір`ю і ніяким чином не оспорював таке право позивачки, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такі твердження апелянта суперечать його процесуальній поведінці, зокрема тим, що відповідач ОСОБА_1 безпосередньо подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, яким були визначено місця проживання дитини разом з матір`ю, в якій просив його скасувати.

Також апеляційним судом встановлено, що відповідач в позасудовому порядку не укладав договір про визначення місця проживання дитини з позивачем, також і під час судового розгляду не була укладена мирова угода щодо визначення місця проживання дитини.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи в першу чергу інтереси дитини, висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини разом з матір`ю, а також з урахуванням віку дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд зазначає, що батько дитини, який безумовно відіграє важливу роль у житті дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 161 СК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Таким чином, виходячи з того, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Новікової Вікторії Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «11» жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник