Єдиний унікальний номер справи 229/4416/21
Номер провадження № 2-о/229/17/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженко В.О.

присяжних Дігун О.Ф.,

Свердло Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2021 року на адресу Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутнім, в якій вказав, що 28 квітня 2007 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . З кінця 2007 до початку 2009 року вони разом проживали за місцем їх постійної реєстрації в АДРЕСА_1 . На початку 2009 року, за сімейними обставинами, він був змушений повернутися до м.Бобровиця, Чернігівської області. З дружиною ОСОБА_2 він постійно підтримував зв`язок, переважно по телефону. Проте, в середині травня 2014 року зв`язок з його дружиною ОСОБА_2 обірвався. З цього часу місце її знаходження йому невідомо. Згідно останньої інформації, яку він отримав від дружини, вона проживала разом з донькою за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 та тимчасово не працювала.

З лютого 2019 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою необхідно йому для оформлення шлюбу з іншою жінкою та проведення можливого усиновлення разом як подружжя. Його звернення до органів внутрішніх справ ніяких результатів не дало. За даними адресно-довідкового бюро обліків ГУНП Донецької області в Донецькій області інформація стосовно ОСОБА_2 відсутня. Також про відсутність інформації стосовно його дружини ОСОБА_2 зазначено в довідці, яку надав Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції від 18.06.2020 року.

Згідно з повідомленням Краматорського районного управління поліції Відділу поліці

№1 ГУНП в Донецькій області від 21.04.2021 року, розшуковими заходами місце

знаходження його дружини ОСОБА_2 встановити не вдалося,

на даний час триває досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000578 від 16.05.2016 року, за статтею 115 ч.1 КК України.

Просить суд визнати безвісно відсутньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с.Веселе, Ясинуватського району, Донецької області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . Початком безвісно відсутності вважати 01 червня 2014 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у вказаній вище справі визначено суддю Дружківського міського суду Донецькоїобласті Лебеженка В.О.та справу передано судді для розгляду (а.с.8).

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 25 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, проведені підготовчі дії у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою. Витребувані з Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину кордону України ОСОБА_2 та її виїзду до окупованої території України починаючи з травня 2014 року. Витребувані з ГУ ДМС України в Донецькій області відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 . Витребувано з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України відомості щодо перебування на обліку. Витребувано з Дружківського міського центру зайнятості відомості про перебування ОСОБА_2 на обліку (а.с.11-12).

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2021 року було відновлено провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою та призначено до судового розгляду на 01 листопада 2021 року на 11:00 год. (а.с.19).

Розгляд цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою присяжних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання, які в подальшому були виключені зі списку присяжних для Дружківського міського суду Донецької області.

Згідно розпорядження керівника апарату Дружківського міського суду Донецької області №72 від 18 травня 2023 року присяжні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були замінені у зв`язку із закінченням строку дії їх повноважень (а.с.68).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав свою заяву про визнання особи безвісно відсутньою та надав аналогічні пояснення викладені в ній, просив суд визнати безвісно відсутньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с.Веселе, Ясинуватського району, Донецької області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . Початком безвісно відсутності вважати 01 червня 2014 року.

Суд, вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч.3 ст.43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою.

Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ №78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Отже, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинні бути наявними певні умови. Серед основних умов відсутність протягом одного року в місці постійного проживання фізичної особи. Другою умовою є відсутність відомостей в місці такого проживання про фізичну особу протягом року. Третя умова неможливість установлення місця перебування фізичної особи.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 760/3112/16-ц зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Згідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 пояснив, що визнання його дружини безвісно відсутньою необхідно йому для реалізації його права на шлюб з жінкою, з якою він з лютого 2019 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах, однак жодних доказів, які б підтверджували даний факт, суду не надав.

У частині третій статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 28 квітня 2007 року уклав шлюб з ОСОБА_6 (прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ), актовий запис №25, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.4).

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що з кінця 2007 до початку 2009 року він разом з дружиною ОСОБА_2 та їх спільною дитиною проживали за місцем їх постійної реєстрації в АДРЕСА_1 . На початку 2009 року за сімейними обставинами він був змушений повернутися до м.Бобровиця, Чернігівської області. Згідно останньої інформації, яку він отримав від дружини в травні 2014 року, вона проживала за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 та тимчасово не працювала.

З метою перевірки даної інформації, судом було витребувано з ГУ ДМС України в Донецькій області відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 .

Згідно інформації заст.начальника управління-начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області від 03.09.2021 №229/4416/21/21105/2021 за наявними обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області та згідно бази даних ЄІФС УМП ДМС України відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні (а.с.26).

Таким чином, суд вважає не доведеним, що місце постійного проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , оскільки заявником не надано жодного належного доказу на підтвердження цього факту.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України для визнання фізичної особи безвісно відсутньою, необхідна відсутність відомостей про місце її перебування в місті постійного проживання протягом одного року, то посилання заявника ОСОБА_1 на інформацію, яку він нібито отримав безпосередньо від своєї дружини ОСОБА_2 про місце її постійного проживання в АДРЕСА_1 , на думку суду, є неналежним доказом, який спростовується інформацією заст.начальника управління-начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області від 03.09.2021 №229/4416/21/21105/2021 (а.с.26).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2016 року були внесені відомості за ст.115 ч.1 КК України, номер кримінального провадження 0000578. Підставою для внесення відомостей стала заява ОСОБА_1 , в якій він просить встановити поштову адресу та теперішнє місце проживання його колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7об.).

02.06.2023 року судом був направлений запит до начальника ВП №1 Краматорського РУПГУНП в Донецькій області щодо надання інформації про результати досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.115 ч.1 КК України, номер кримінального провадження 0000578 (а.с.79).

Згідно інформації заступника начальника ВП начальника СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 08.06.2023 року №2759/202/02-2023, в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.115 ч.1 КК України, номер кримінального провадження 0000578, було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкають на території російської федерації. Досудове розслідування триває (а.с.80).

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона працює слідчим СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. В її провадженні перебуває кримінальне провадження за ст.115 ч.1 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000578. Заявник ОСОБА_1 визнаний потерпілим по даному кримінальному провадженню. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 на даний час є громадянкою рф та постійно мешкає на території російської федерації разом зі своєю донькою ОСОБА_9 . З нею був встановлений зв`язок через мессенджер. В ході бесіди ОСОБА_2 пояснила, що раніше вона разом з донькою мешкала в м.Донецьк, а після окупації в 2014 році вона разом з дитиною нелегально виїхала до російської федерації, де отримала російське громадянство. Державний кордон України вона не перетинала а потрапила до російської федерації через тимчасово окуповану територію Донецької області. На підтвердження цього факту ОСОБА_2 відправила фото, де вона зображена разом з донькою, тримаючи паспорт громадянки російської федерації на її ім`я. Також, вона повідомила, що не бажає спілкуватися зі своїм чоловіком і відмовилася назвати свою адресу проживання. Оскільки ОСОБА_2 відмовилася співпрацювати зі слідством, було прийнято рішення про направлення доручення до компетентного органу російської федерації, з метою отримання відповідних документів, однак воно не було виконано, у зв`язку з початком військових дій та розірванням дипломатичних відносин між Україною та рф.

Разом з тим, в ході досудового розслідування був встановлений та допитаний свідок (родичка заявника), яка тривалий час підтримувала з ОСОБА_2 зв`язок та через мессенджер періодично спілкувалася з останньою. Цей свідок в ході допиту повідомила слідчому, що ОСОБА_2 разом з донькою з 2014 року перебувають на території російської федерації. Вона також впізнала їх по фотознімку, який надіслала ОСОБА_2 через мессенджер.

Також, в ході досудового розслідування було встановлено, що батьки та близькі родичі ОСОБА_2 на даний час перебувають на тимчасово непідконтрольній Україні території, а тому допитати їх не представилося можливим. На даний час досудове розслідування триває, однак матеріали цього кримінального провадження евакуйовані.

Звертаючись до суду с заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заявник ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не вказав жодного свідка з кола близьких родичів, друзів, спільних знайомих, співробітників, сусідів, тощо, які б могли надати свідчення в суді з приводу місця знаходження його дружини ОСОБА_2 та їх спільної доньки, не довів суду факт відсутності відомостей про дійсне місце перебування його дружини та доньки і неможливість отримати такі відомості.

Посилання заявника ОСОБА_1 на довідку, яку надав Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції від 18.06.2020 року №ІР/6351/20/G10/16730/FF10/F3/1 про відсутність інформації стосовно його дружини ОСОБА_2 , також, на думку суду, не підтверджує вищезазначені обставини, а лише вказує на відсутність даних у вхідної та вихідної кореспонденції Департаменту листування щодо вказаних у його заяві осіб (а.с.6).

Щодо відсутності відомостей про перетин державного кордону України, лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,(а.с.15), то суд звертає увагу, що відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» інформація щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається в базі даних протягом п`яти років. Тому такі відомості надані за період з 21.09.2016 року по 21.09.2021 року (станом на 14:20), а заявник ОСОБА_1 у своїй заяві вказує, що зв`язок з його дружиною обірвався в середині травня 2014 року.

Більш того, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 в ході бесіди повідомила їй, що в 2014 році вона разом з дитиною виїхала до російської федерації, де отримала російське громадянство. Державний кордон України вона не перетинала, а потрапила до російської федерації нелегально через тимчасово окуповану територію Донецької області.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, надаючи оцінку, зібраним в ході розгляду цивільної справи та дослідженим безпосередньо у судовому засіданні доказам, виходячи із встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні не довів факту відсутності відомостей про місце перебування його дружини ОСОБА_2 в місті її постійного проживання протягом одного року, а тому судом не встановлено наявності юридичного складу для визнання її безвісно відсутньою, відтак заява ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутньою ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 4,12, 13,258-259,293,305-309 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання безвісно відсутньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Веселе, Ясинуватського району, Донецької області, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та оголошено 20 жовтня 2023 року.

Суддя: В.О. Лебеженко

Присяжні: О.Ф. Дігун

Л.В. Свердло