У Х В А Л А

02 жовтня 2023 року м. Київ

Справа №824/106/23

Номер провадження № 22-ск/824/36/2023

Київський апеляційний суд в складі судді - Соколової В.В.,

за участю секретаря - Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022 за позовом Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання «Вертікаль» про стягнення заборгованості, 3% річних, арбітражного збору та витрат на правовому допомогу,

В С Т А Н О В И В

До Київського апеляційного суду 30 червня 2023 року від представника Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) - адвоката Бітюк П.О. надійшла вищевказана заява, в якій вона просила:

скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі № 88/2022 за позовом Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання «Вертікаль» (Україна) про стягнення заборгованості з оплати агентської винагороди у розмірі 191332,23 доларів США, а також заборгованості з оплати 3% річних на суму основного боргу та відшкодування витрат з оплати арбітражного збору та витрат на правову допомогу, яким у задоволенні позовних вимог Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання «Вертікаль» (Україна) було відмовлено повністю;

здійснити розподіл судових витрат.

Заява мотивована тим, що 28 лютого 2018 року між компанією Coolmore Alliance L.P. та TOB НПО «Вертікаль» було укладено Контракт № 1991 ВК на комерційне посередництво.

02 листопада 2018 року між Позивачем та Відповідачем була укладена Специфікація №3 до Контракту (Специфікація № 3), відповідно до якої агентська винагорода Позивача складала 237695,00 доларів США.

В подальшому Сторони погодили зменшення суми агентської винагороди до 191332,23 доларів США шляхом підписання Додаткової угоди № 01 від 01 листопада 2019 року до Контракту (Додаткова угода № 1), яким внесли зміни до Специфікації № 3.

19 лютого 2021 року Відповідач направив на електронну пошту Позивача повідомлення про розірвання Контракту, в якому зазначив про припинення дії Контракту та відкликання повноважень Позивача як комерційного агента з 22 березня 2021 року із посиланням на право Відповідача на односторонню відмову від договору, що передбачено пунктами 5.2, 5.3 Контракту, частиною 2 ст. 304 Господарського кодексу України. При цьому, в повідомленні про розірвання Контракту Відповідач не наводив жодних підстав для такого дострокового припинення Контракту, в т.ч. і не заявляв, що підставою для розірвання Контракту стало невиконання чи неналежне виконання Позивачем своїх договірних зобов`язань по Контракту.

При цьому, на дату повідомлення про розірвання Контракту, Відповідач не здійснив оплату агентської винагороди Позивачу.

17-18 березня 2021 року, тобто ще до дати припинення Контракту, якою Відповідач визначив відповідно до умов Контракту календарну дату 22 березня 2021 року, Позивач направив Відповідачу чотири Акти-протоколи виконаних робіт від 01 листопада 2019 року на суму 191332,23 долари США і чотири Рахунки на оплату на суму 191332,23 долари США через декілька кур`єрських служб із супровідним листом № СА 043-21 від 17 березня 2021 року з вимогою підписати Акти-протоколи виконаних робіт протягом 5 днів від дня отримання листа та повернення одного примірника акту відповідно, а також про здійснення оплати агентської винагороди у сумі 191332,23 долари США протягом 7 днів.

19 березня 2021 року позивач також направив лист № СА 043-21 від 17 березня 2021 року разом із скан-копіями додатків на електронні адреси працівників Відповідача, з якими велося листування протягом виконання Контракту.

Відповідач не відповів на лист № СА 043-21 від 17 березня 2021 року, Акти протоколів виконаних робіт не підписав і оплату агентської винагороди не здійснив.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Заявник стверджує, що оспорюване рішення є таким, що містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, зокрема здійснення тлумачення положень Контракту, щодо яких у сторін немає спору (про розмір агентської винагороди, наслідки дострокового розірвання Контракту), оскільки воля сторін щодо них чітко визначена в Контракті та Специфікації або врегульована законом, - за відсутності в арбітражному застереженні згоди сторін на передачу на вирішення Міжнародного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України спорів щодо тлумачення Контракту; та порушує публічний порядок України через порушення фундаментальних засад національного права та принципів міжнародного арбітражного процесу про диспозитивність, неприпустимість позбавлення права власності, рівності усіх учасників судового/арбітражного процесу та неприпустимість упередженого ставлення арбітрів до сторін спору.

Так, заявник вказує, що Арбітражний суд по суті вийшов за межі заявлених вимог Позивача, встановивши, що кінцевий розмір агентської винагороди ніколи не був погоджений Сторонами, а залишений ними в стороні для майбутнього обговорення. Однак, у Сторін спір не про розмір винагороди за Контрактом, а про стягнення винагороди за надані послуги, остаточний розмір якої чітко визначений в Додатковій угоді № 1. Арбітражний суд мав встановити належне надання послуги Позивачем Відповідачу за Контрактом і у разі встановлення такого факту, - що встановлено в оскаржуваному Арбітражному рішенні, - стягнути її. Фактично Арбітражний суд замінив волевиявлення Сторін, адже він самостійно, на власний розсуд, змінив те, що Сторони прямо визначили в Контракті - конкретний розмір агентської винагороди. Арбітражний суд зробив тлумачення Контракту й щодо іншого його положення, - наслідків дострокового припинення Контракту (п. 200, п. 201, п. 202 Рішення), зазначивши що Контракт не передбачає обов`язків Відповідача підписувати будь-які документи, в тому числі акти та протоколи, після закінчення дії Контракту, як і не встановлює правила про те, що у випадку відмови Відповідача їх підписати зазначені документи вважаються підписаними.

Фактично Арбітражний суд таким чином зробив висновок, що у разі дострокового розірвання Контракту Відповідач не зобов`язаний підписувати акт та протоколи, а тому й не зобов`язаний платити на надані йому та спожиті ним послуги.

Водночас, Арбітражний суд здійснив вільне тлумачення положень Контракту щодо наслідків дострокового припинення Контракту та всупереч закону прийшов до хибного висновку, що розірвання Контракту є однією із підстав припинення зобов`язання.

Отже, Арбітражний суд, не маючи компетенції від Сторін, зробив тлумачення окремих положень Контракту всупереч прямо зазначеній в ньому волі сторін щодо ціни наданої послуги, яку Відповідач має оплатити Позивачу, а також всупереч положенням чинного законодавства щодо підстав припинення зобов`язання, що заклав як підстави для відмови в позові.

Тобто, арбітражне рішення містить постанову з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, оскільки Сторонами за укладеним Контрактом не було погоджено передачу на розгляд Арбітражного суду розбіжностей та спорів щодо тлумачення Контракту, і жодна сторона не зверталася до Арбітражного суду з вказаними вимогами, однак склад Арбітражного суду з власної ініціативи здійснив тлумачення Контракту.

Щодо порушення публічного порядку, заявник вказує на те, що Арбітражний суд допустив грубе та очевидне порушення фундаментальних засад національного та міжнародного права про диспозитивність. Суть порушень полягає в тому, що суд самостійно з власної ініціативи вийшов за межі того, що заявляли обидві сторони у справі, зокрема, щодо кінцевого розміру агентської винагороди, чим порушив принцип диспозитивноісті.

Також Арбітражний суд порушив принцип неприпустимості позбавлення права власності, оскільки фактично надав у своєму рішенні алгоритм дій по уникненню оплати за надані послуги, а оплатний договір за своєю природою, перетворив на безоплатний договір.

Також суд порушив рівність всіх учасників, оскільки в ході розгляду справи відповідач неодноразово зловживав своїми правами, а Арбітражний суд не забезпечив єдиний правовий режим для реалізації процесуальних прав сторонами, що також суперечить національному публічному порядку, та є порушенням міжнародного арбітражного процесу щодо недопустимості упередженості та необ`єктивності арбітрів при розгляді справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року відкрито провадження у справі за заявою Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022 за позовом Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання «Вертікаль» про стягнення заборгованості, 3% річних, арбітражного збору та витрат на правовому допомогу. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничому об`єднанню «Вертікаль» подати можливі заперечення (пояснення) щодо заяви Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року, та докази, на яких такі заперечення (пояснення) ґрунтуються, та визначити строк для подання таких заперечень та доказів протягом 10-ти (десяти) днів з моменту отримання ухвали суду.

Від ТОВ Науково-виробниче об`єднання «Вертікаль» надійшли заперечення, в яких представник вказує на те, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022, є законним і обґрунтованим, а заява необґрунтованою та такою, що не може бути задоволена.

Стосовно посилань заявника на вихід суду за межі арбітражної угоди, представник відповідача вказує на те, що між сторонами виник спір щодо виплати агентської винагороди за Контрактом, який викликаний тим, що кожна зі сторін по різному обґрунтовує наявність або відсутність підстав для її виплати. Однак, Арбітражний суду не виносив постанов про тлумачення умов Контракту, а слідуючи положенням ч. 2 ст. 31 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ч.6 ст. 60 Регламенту МКАС при ТПП України навів мотиви прийняття рішення по суті спору, які ґрунтуються на аналізі доводів та міркувань сторін (учасників) арбітражного процесу та оцінці зібраних у справі доказів. Таким, чином, відповідач вважає, що оскаржуване рішення МКАС при ТПП України жодним чином не виходить за межі укладеної сторонами спору арбітражної угоди.

Стосовно тверджень заявника про порушення публічного порядку, представник відповідача вказує на наступне.

Щодо порушення Арбітражним судом принципу диспозитивності, заявник вказує на те, що суд здійснив вільне тлумачення контракту на що не мав компетенції, тобто вийшов за межі заявлених позивачем вимог, однак представник відповідача зазначає, що арбітражний суд не виходив за межі того, що заявляли обидві сторони у справі, а рішення було вмотивовано саме підтвердженням судом обґрунтованості правової позиції, наданої відповідачем в арбітражному спорі, а тому жодних порушень принципу диспозитивності рішення не містить.

Також представник відповідача зазначає, що доводи заявника щодо порушення судом публічного поряду України зводяться до незгоди з правильністю застосування МКАС норм матеріального права при вирішенні спору, з вирішенням спору по суті та не свідчать про порушення публічного порядку України. Заявник не довів, що рішення арбітражного суду впливає на суспільні, економічні, та соціальні основи діяльності держави України, чи що вказане рішення завдасть шкоди суверенітету чи безпеці держави Україна.

Представник відповідача зазначає, що текстом рішення та матеріалами справи цілком підтверджується, що розглядаючи справу арбітражний суд надав кожній стороні усі можливості для викладення своєї позиції, що відповідає ст. 36 Регламенту МКАС при ТПП України та спростовує посилання заявника щодо незабезпечення арбітражним судом єдиного правового режиму для реалізації процесуальних прав сторін.

Також представник відповідача заперечує щодо долучення матеріалів наданих заявником в клопотанні, які показують, що ТОВ НВО «Вертікаль» пов`язане через спільного бенефіціарного власника ОСОБА_1 з російськими компаніями, оскільки вони жодним чином не стосуються предмету судового розгляду у зазначеній справі.

Крім цього, представник відповідача зазначає, що після повномасштабного вторгнення рф на території України, будь-які економічні зв`язки ТОВ НВО «Вертікаль» з підприємствами у рф було повністю припинено.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні заяви Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022 у повному обсязі.

В судовому засіданні представники Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) - Каба Д.В., Бітюк П.О. в судовому засіданні підтримали доводи заяви та просили її задовольнити.

ТОВ Науково-виробниче об`єднання «Вертікаль» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2018 року між компанією Coolmore Alliance L.P. та TOB НПО «Вертікаль» було укладено Контракт № 1991 ВК на комерційне посередництво.

Пунктом 6.2. Контракту на комерційне представництво №1991 ВК, укладений між сторонами 28 лютого 2018 року містить арбітражну угоду наступного змісту «У разі виникнення розбіжностей та спорів під час виконання цього контракту, сторони будуть прагнути до компромісу та досягнення консенсусу, а за неможливості такого, спори вирішуватимуться в Міжнародному комерційному арбітражному суді при ТПП України із застосуванням матеріального та процесуального права».

28 червня 2022 року позивач звернувся з позовом до МКАС, як передбачено п. 6.2 Контракту.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що до моменту припинення дії Контракту (22 березня 2021 року) агентська винагорода не була належним чином підтверджена передбаченими Контрактом документами, а отже, на підставі пункту 5.3 Контракту, винагорода виплаті не підлягає.

Враховуючи ці обставини, склад Арбітражного суду прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення 191331,92 доларів США агентської винагороди є неправомірною і не підлягає задоволенню.

Також враховуючи висновок Арбітражного суду про відмову у задоволенні основної вимоги про стягнення суми винагороди, суд вважав, що відсутні підстави для нарахування на невиплачену суму винагороди процентів річних, і відповідно, у складу Арбітражного суду немає необхідності досліджувати всі аргументи сторін щодо зазначеної акцесорної вимоги.

До Київського апеляційного суду 30 червня 2023 року від представника Coolmore Alliance L.P. ( Шотландія ) - адвоката Бітюк П.О. надійшла заява про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі № 88/2022, в якій вона просила:

скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі № 88/2022;

здійснити розподіл судових витрат.

В якості підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі № 88/2022, представник заявника вказувала на:

рішення Арбітражного суду містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди;

оскаржуване рішення порушує публічний порядок України.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 454 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.

Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).

Згідно з положеннями частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України,або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Згідно з частиною другою вказаної норми процесуального права рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Отже, тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення, як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення, може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ч. 2 ст. 459 ЦПК України.

Отже, існує вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване. При цьому суд не вправі перевіряти рішення міжнародного арбітражу по суті спору.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено у цьому Законі.

Щодо виходу за межі арбітражної угоди.

У заяві про скасування рішення заявник стверджував, що оскаржуване рішення є таким, що містить постанови з питань, які виходять за межі арбітражної угоди, зокрема здійснення тлумачення положень Контракту,оскільки сторонами за укладеним Контрактом не було погоджено передачу на розгляд Арбітражного суду розбіжностей та спорів щодо тлумачення Контракту, і жодна сторона не зверталась до суду з вказаними вимогами, однак суд з власної ініціативи здійснив тлумачення контракту.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Так, п.6.2. Контракту на комерційне представництво №1991 ВК, укладений між сторонами 28 лютого 2018 року містить арбітражну угоду наступного змісту «У разі виникнення розбіжностей та спорів під час виконання цього контракту, сторони будуть прагнути до компромісу та досягнення консенсусу, а за неможливості такого, спори вирішуватимуться в Міжнародному комерційному арбітражному суді при ТПП України із застосуванням матеріального та процесуального права».

Арбітражний розгляд здійснювався на підставі Регламенту МКАС при ТПП України, затвердженого рішенням Президії Торгово- промислової палати України від 27 липня 2017 року № 25 (6), що набрав чинності з 01 січня 2018 року з подальшими змінами (надалі - Регламент).

Положеннями абзаців 1 -4 частини 1 статті 4 Регламенту МКАС встановлено наступне.

МКАС приймає до свого розгляду спори за наявності письмової угоди (домовленості) між сторонами про передачу йому усіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між сторонами у зв`язку із будь-якими конкретними правовідносинами незалежно від того, мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в договорі або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається у письмовій формі. Угода вважається укладенною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, яка міститься у них, доступна для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграф факсу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, а також шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, у яких одна із сторін стверджує про наявність арбітражної угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в договорі на документ, який містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що договір укладено у письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною договору.

Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до МКАС та/або сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

МКАС при ТПП України має право вирішувати всі спори, які виникли між сторонами під час виконання контракту та можуть буди передані на розгляд цієї арбітражної установи відповідно до її предметної компетенції та регламенту, та які сторони не змогли вирішити шляхом досягнення компромісу і консенсусу.

Між сторонами виник спір щодо виплати агентської винагороди за Контрактом, викликаний тим, що кожна зі сторін по різному обгрунтовує наявність або відсутність підстав для її виплати.

В свою чергу, порядок виплати винагороди замовником встановлено у пунктах 3.2-3.4 Контракту.

Також п.6 .2. Контракту зазначено, що у разі виникнення розбіжностей та спорів під час виконання цього контракту, сторони будуть прагнути до компромісу та досягнення консенсусу, а за неможливості такого, спори вирішуватимуться в Міжнародному комерційному арбітражному суді при ТПП України із застосуванням матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 31 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» в арбітражному рішенні повинні бути зазначені мотиви, на яких воно грунтується, висновок про задоволення або відхилення позовних вимог, сума арбітражного збору і витрат по справі, їх розподіл між сторонами.

Згідно ч.6 ст. 60 Регламенту МКАС при ТПП України, в арбітражному рішенні мають бути зазначені, зокрема, мотиви, на яких ґрунтується рішення.

З оскаржуваного рішення вбачається, що Арбітражний суд вирішуючи спір щодо виплати агентської винагороди за Контрактом, надав оцінку правовій позиції кожної із сторін, та частково погодився з доводами відповідача, якими останній обґрунтовував відмову від сплати агентської винагороди на користь позивача.

Тобто, Арбітражний суд не виносив постанов про тлумачення умов Контракту, а, виконуючи вимоги ст. ч. 2 ст. 31 Закону України «Про міжнародні комерційний арбітраж» та ч. 6 ст. 60 Регламенту МКАС при ТПП України, навів мотиви прийняття рішення по суті спору, які грунтуються на аналізі доводів та міркувань сторін (учасників) арбітражного процесу та оцінці зібраних у справі доказів.

Крім того, під час розгляду справи в суді жодна сторона не ставила під сумнів дійсність Арбітражної угоди та компетенцію МКАС.

Таким чином, Київський апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення МКАС при ТПП України, жодним чином не виходить за межі укладеної сторонами спору арбітражної угоди, оскільки між сторонами виник спорів під час виконання Контракту, а саме спір щодо виплати агентської винагороди, який підпадає під вирішення в Міжнародному комерційному арбітражномусуді при ТПП України із застосуванням матеріального та процесуального права, та судом було надано саме оцінку доводам і поясненням сторін з приводу спору, а не тлумачення положень Контракту.

Щодо питання порушення публічного порядку України

Заперечуючи проти оскаржуваного рішення арбітражного суду, заявник вважав, що воно порушує публічний порядок України.

Відповідно до підпункту «б» п. 2 ч.2 ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Під публічним порядком розуміють правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Порушення публічного порядку може стосуватися основоположних принципів як матеріального, так і процесуального права.

Як порушення процесуального публічного порядку потрібно розуміти ті процесуальні порушення, допущені арбітражним судом, які є підставою для його скасування відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 ЦПК України. Такі підстави для скасування рішення арбітражного суду можуть бути застосовані у тому разі, якщо сторона, яка подала заяву про скасування арбітражного рішення, обґрунтовує таку заяву цими доводами.

Натомість підстави для скасування рішення арбітражного суду відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 459 ЦПК України підлягають перевірці судом ex officio.

Категорія публічного порядку застосовується не лише задля того, щоб захистити державу від таких іноземних арбітражних рішень, що порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя у країні визнання та виконання таких рішень. Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може призвести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оскарження в ньому рішення комерційного арбітражу, розташованого у тій самій країні.

Відповідно, рішення МКАС при ТПП України також підлягають оцінці судом на предмет порушення публічного порядку України.

У таких висновках Верховний Суд керується тим, що публічний порядок України може бути порушено таким рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду, під час постановлення якого істотно та очевидно порушено право на судовий захист. До таких порушень належать невідповідність рішення арбітражу виключній компетенції державного суду на вирішення такого спору або існує рішення національного суду у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, що і спір, який розглядається арбітражним судом.

Порушення публічного порядку матиме місце також у тих випадках, коли рішенням арбітражного суду порушено:

1. Засадничі, фундаментальні принципи (засади) українського права, у першу чергу конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов'язковість судового рішення.

2. Загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави.

3. Основоположні принципи та норми міжнародного права, у тому числі міжнародно-правові стандарти прав людини.

Так, посилання заявника щодо порушення судом публічного поряду України зводяться до незгоди з правильністю застосування МКАС норм матеріального права при вирішенні спору, з вирішенням спору по суті та не свідчать про порушення публічного порядку України. Заявник не довів, що рішення арбітражного суду впливає на суспільні, економічні, та соціальні основи діяльності держави України, чи що вказане рішення завдасть шкоди суверенітету чи безпеці держави Україна.

Крім того, текстом рішення та матеріалами справи цілком підтверджується, що розглядаючи справу арбітражний суд надав кожній стороні усі можливості для викладення своєї позиції, що відповідає ст. 36 Регламенту МКАС при ТПП України та спростовує посилання заявника щодо незабезпечення арбітражним судом єдиного правового режиму для реалізації процесуальних прав сторін, в тому числі принципу рівності учасників судового процесу.

Таким чином, заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.

Будь-яка оцінка судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були подані сторонами арбітражного розгляду тощо, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та порушення принципу юридичної визначеності судового рішення.

Отже, оспорюване рішення МКАС при ТПП України ухвалено компетентним арбітражним судом відповідно до укладеного між сторонами договору, та виконання цього рішення не суперечить публічному порядку України. Суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС при ТПП України норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.

Посилання заявника на порушення під час розгляду справи Регламенту МКАС при ТПП України щодо рівності сторін не підтверджено належними та допустимими доказами є безпідставними та необґрунтованими. Жодного порушення судом принципів диспозитивності, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальності сторін та свобода у наданні ними своїх доказів, під час розгляду справи встановлено не було та заявником не доведено, і доводи щодо невідповідності арбітражного рішення публічному порядку України зводяться до його незгоди з цим рішенням.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що МКАС при ТПП був компетентний розглядати спір, у відповідності з арбітражним застереженням, що міститься в укладеному між сторонами договорі та ухвалене ним рішення не може бути визнане таким, що суперечить публічному порядку України, а доводи заяви не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

За таких обставин, Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) не підтвердило, а судом не було встановлено наявності визначених ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст.459 ЦПК України обставин, які можуть бути підставами для задоволення заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022.

Крім цього, заявник Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) також посилався на те, що ТОВ НВО «Вертікаль» пов`язане через спільного бенефіціарного власника ОСОБА_1 з російськими компаніями, однак Київський апеляційний суд в даному випадку вказані посилання до уваги не приймає, оскільки вони жодним чином не стосуються предмету судового розгляду у зазначеній справі.

Таким чином, розглянувши справу в межах доводів заяви, надавши правову оцінку доводам сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022.

Керуючись ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст. 457, 459, 460, 461 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Заяву Coolmore Alliance L.P. (Шотландія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022 - залишити без задоволення.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 29 березня 2023 року у справі №88/2022 - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: Соколова В.В.

Повний текст ухвали складений 27 жовтня 2023 року.