Справа № 452/1358/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 травня 2023 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області (далі - орган опіки та піклування Самбірської міськради), -

В С Т А Н О В И В :

05 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у них з відповідачем від шлюбу є троє дітей, найстарший з яких після розірвання шлюбу між подружжям залишився проживати з батьком. Зазначив, що він не згідний з тим, щоб син проживав з колишньою дружиною та її новим чоловіком, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти проживання сина разом з батьком, а тому вважає, що подальше проживання сина разом з ним забезпечить дитині належний рівень фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного, соціального розвитку та матеріального забезпечення.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Крім того, відповідно до положень ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Згідно з частинами другою, восьмою та дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону).

Згідно з нормами ч.1 ст.31 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) , фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою.

Згідно з положеннями ч.1 ст.32 ЦК України, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою.

Частинами другою-четвертою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до абзацу першого частини першої ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За змістом позову та його резолютивної частини позивач прохає визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, як його батьком.

Відтак, як видно зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, на момент звернення до суду з даною позовною заявою, сину сторін виповнилося 14 років, при цьому, відповідно до норм СК України, спір між батьками щодо того, з ким із них буде проживати дитина, може вирішуватися судом лише щодо малолітньої дитини, тобто такої, яка не досягла 14 років.

Заявляючи вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої дитини (яка досягла чотирнадцяти років), позивач не зазначає у позові правових підстав для такої вимоги, оскільки син сторін наділений правом самостійно визначати місце свого проживання. У позові не обґрунтовано, що визначений позивачем спосіб захисту прав та інтересів, є таким, що передбачений законом, або таким, який не суперечить закону.

Разом з тим, у позовній заяві зазначено, що між позивачем та відповідачем спору з приводу місця проживання неповнолітньої дитини немає. Фактичне проживання дитини разом з батьком вказує на те, що неповнолітній ОСОБА_3 самостійно визначив своє місце проживання з батьком, який є позивачем. Відомості про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди щодо проживання сина з позивачем в матеріалах справи відсутні.

Згідно положень ч.4 та ч.5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків, зокрема, у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В резолютивній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить суд залучити орган опіки та піклування Самбірської міськради, проте суд зауважує, що позивачем вже зазначено як учасника справи даний орган опіки та піклування, а саме, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по даному провадженню. Крім того, слід зазначити, що суд залучає нових учасників саме під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Крім того, позивач не вказує, чи звертався він або відповідач до органу опіки та піклування з питань саме визначення місця проживання дитини. При цьому, позивачем не зазначено, чи взагалі розглядалось таке питання органом опіки та піклування із винесенням письмового висновку про доцільність визначення місця проживання дитини.

Слід зазначити, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19), під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло, тощо.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, встановлено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Відтак, висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава визначення місця проживання дитини. Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач не зазначив відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, як цього вимагає п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, зокрема, звернення до органу опіку та піклування Самбірської міськради.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначити в чому полягає спір між сторонами, із наданням доказів, що підтверджують вказані обставини, а також надати суду відповідний висновок органу опіки та піклування Самбірської міськради щодо необхідності визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 7 (семи) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ