Справа № 732/716/23
Провадження № 2/732/207/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2023 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Лиманської М.В., у присутності секретаря Дударенко Ю.П., за участі представника прокуратури Тишкевич Л.В.
Підставою представництва прокурор зазначає бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, як органу, уповноваженого на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, не вжиття ним заходів щодо належного контролю за порядком використання та реалізації прав на землю та щодо звернення до суду з відповідним позовом.
Ухвалою судді від 30 травня 2023 року відкрито провадження у зазначеній справі.
Прокурор у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Після оголошеної судом перерви прокурор у судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про закінчення розгляду справи за її відсутності.
Особа, в інтересах якої заявлені вимоги, - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином засобами електронного зв`язку (ч.6 ст.128 ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку судових документів на офіційну адресу електронної пошти, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористалося, повноважного представника не направило. 28.09.2023 від в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області на адресу суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника управління, заявлені прокурором позовні вимоги підтримує.(а.с.33,92)
Відповідачка ОСОБА_1 , громадянка Республіки Білорусь, місце проживання якої зареєстроване на території цієї держави, була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України від 27.06.2023, оскільки дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 та Протоколу до неї щодо цієї держави зупинено, проте своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала (а.с.45).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - СТОВ «Родина» - про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином за адресою місцезнаходження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалась, повноважного представника не направила.
За змістом письмових пояснень третьої особи з приводу заявлених позовних вимог третя особа заперечує проти заявленого позову. На обґрунтування заперечень представник третьої особи вказує, що заявлені прокурором вимоги про припинення права власності відповідачки шляхом конфіскації земельних ділянок суперечать положенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також представник третьої особи зазначає, що перехід права власності на спірні земельні ділянки від відповідачки до іншої особи призведе до порушення прав володіння спірною земельною ділянкою третьої особи як орендаря цієї земельної ділянки. (а.с.76, 88)
За змістом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача.
Враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_1 в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, прокурор не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши в судовому засіданні представника прокуратури, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Білорусь, національний паспорт іноземця НОМЕР_1 , виданий 28 лютого 2000 року Радянським РВВС м.Гомеля.
Відповідно до положень ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор має повноваженнями на представництво у суді інтересів держави у виключних випадках, у тому числі і якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідно до положень ст.145 ЗК України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання таких позовів. У листі від 20.03.2023 ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області зазначає про неподання позову у зв`язку з відсутністю коштів на оплату судових витрат та просить Чернігівську окружну прокуратуру вжити заходів щодо представництва інтересів держави у суді. Вказане свідчить про бездіяльність компетентного органу щодо захисту інтересів держави та наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді (а.с.28).
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) врегульовані нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Відповідно до ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Згідно з ч.1 ст.39 вищевказаного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Оскільки спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України.
За змістом статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Іноземці (особи без громадянства) підпадають під дію національного права, що регулює правовідносини з приводу набуття права власності, з окремими винятками (ст.374 ЦК України).
Землі сільськогосподарського призначення, до яких належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.(ст. 22, 81 ЗК України)
Згідно з ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Положеннями ст.378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. в ч. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Правилами ч. 1-2 ст. 145 ЗК України передбачено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Згідно з частиною четвертою статті 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, положення ч.4 ст.145 ЗК України в діючій редакції (згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» №552-ІХ від 31.03.2020 набрала чинності з 01 липня 2021 року) визначають конфіскацію земельної ділянки як її оплатне вилучення (ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику).
Таким чином, у зв`язку з невиконанням обов`язку добровільного відчуження успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право власності відповідачки на них необхідно припинити шляхом конфіскації цих земельних ділянок за рішенням суду.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов прокурора є обґрунтованим й підлягає задоволенню у повному обсязі.
Оскільки позов задоволений у повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь Чернігівської обласної прокуратури підлягає стягненню сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 5368,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 14, 41, 131-1 Конституції України, ст.5, 319, 321, 346, 373, 374, 378 ЦК України, ст.22, 81, 143, 145, 148 ЗК України, ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 56, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -
Позов заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору у сумі 5 368 грн.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 03.10.2023.

Суддя М.В.Лиманська