Справа № 286/1741/23
У Х В А Л А

16.10.2023 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я.В.,

з секретарем Грищенко Н.А.,

розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 року ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 звернулася до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області, що знаходиться м. Житомир по Майдану Корольова, 2, який уточнила та просить визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області №02-47-к від 10.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити її на посаді начальника Коростенського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 18.04.2023; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, що на день подання уточнюючого позову складає 100681,28 грн..

Ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 08.06.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року у справі замінено відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Представником відповідача Леончук К.С. разом із відзивом на позовну заяву подано клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що Головне управління є суб`єктом владних повноважень, а позовні вимоги позивача стосуються, зокрема, поновлення її на публічній службі, а саме на рівнозначній посаді в Головному управлінні. Таким чином, у даній справі для вирішення позовних вимог позивача про відшкодування шкоди заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно вирішувати публічно-правовий спір.

Вирішуючи вказане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені статтею 255 ЦПК України.

За змістом пункту 1 цієї статті суд закриває провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням, або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і підстава виникнення (з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, причому такі функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір).

У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 757/15346/18-ц дала тлумачення терміну публічно-владні управлінські функції. У розумінні пункту 2 частини 1 статті 4КАС України термін публічно означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу, тоді як зміст поняття владні полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За положеннями пункту 17 частини першої статті 4КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язковедержавне соціальнестрахування» (в редакції, що діяла до 01 січня 2023) визначалося, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Фонд, якщо інше не передбачено законами України, не може займатися іншою діяльністю, крім тієї, для якої його створено, та використовувати свої кошти на цілі, не пов`язані з цією діяльністю.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

При цьому питання реорганізації Фонду, його управлінь, подальшого приєднання до Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, не впливає на правову природу правовідносин щодо перебування позивачки на посаді та звільнення з управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області та не може розглядатись судом як перебування на публічній службі.

Спір між сторонами виник у зв`язку із виданням Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області наказу №02-47-к від 10.04.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Коростенського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Отже видача наказу про звільнення позивачки не є реалізацією уповноваженими особами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області публічно-владних управлінських функцій та не було спрямовано на задоволення публічного інтересу, а є суто трудовими відносинами працівника та роботодавця.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 460/280/19 зазначено, що для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства необхідно встановити: по перше, чи є спір за своєю природою правовим, тобто чи звернення з позовом спрямоване на вирішення юридичного конфлікту між учасниками правовідносин; по друге, чи має такий спір ознаки публічно-правового, тобто чи позовні вимоги ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. У протилежному випадку суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірні правовідносини є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі.

Керуючись ст. ст. 2,19, 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання представника ГУ ПФУ у Житомирській області Леончук К.С. про закриття провадження у справі, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я. В. Кулініч