РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Жмеринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства, стягнення аліментів на малолітню дитину, стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитини 3-річного віку,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду із даною позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 батьком малолітньої ОСОБА_3 ; внести зміни до актового запису №34 Жмеринського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 10.03.2021 року в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 ; стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 30% від заробітної плати відповідача; стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання матері до досягнення дитини 3-річного віку у розмірі 25% від заробітної плати відповідача; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, які в подальшому було збільшено до 15000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка з 2018 по 2021 рік проживала разом із відповідачем спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та сімейними стосунками. Офіційно шлюб сторони не укладали, в будь якому іншому шлюбі позивачка не перебувала та не перебуває. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька - ОСОБА_3 . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів позивачки. Спочатку відповідач ставився до дитини, як батько до доньки, любив, піклувався, обіймав, був присутній під час хрещення. Після народження доньки сторони проживали однією сім`єю ще протягом 5 місяців. В подальшому в них почали виникали непорозуміння, взаємовідносини погіршились та відповідач залишив сім`ю. З того часу сторони проживають порізну, кожен будує своє особисте життя окремо. Після припинення фактичних шлюбних відносин, спільна дитина залишилась проживати з матір`ю. З метою досудового вирішення питання визнання батьківства, 21.07.2022 року позивач направила на адресу відповідача заяву-повідомлення про визнання батьківства шляхом подання спільної заяви в органів ДРАЦСу щодо спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внесення змін в актовий запис про народження дитини. У вересні місяці 2022 року відповідач проявив бажання подати до ДРАЦСу спільну заяву батьків про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини. Однак, на домовлений час і місце зустрічі відповідач не з`явився. В подальшому відповідач повідомив, що бажає провести генетичну експертизу на встановлення батьківства. 16 грудня 2022 року було отримано результати тесту ДНК на батьківство від 13 грудня 2022 року, відповідно до якого біологічне батьківство учасника ОСОБА_2 відносно учасника ОСОБА_3 не виключається, ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,99999%. Оскільки відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву до державної реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини, відтак позивачка змушена звертатися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 18.04.2023 року провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_2 23.05.2023 року надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому вимогу про визнання батьківства відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнає повністю, а вимоги в частині визначення розміру стягуваних аліментів на дитину відповідач заперечує та просить суд задовольнити вказані вимоги частково, а саме стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 16,5%, але не менше ніж 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити повністю оскільки, позивачка ніколи не була йому дружиною, спільного господарства вони не вели, спільного бюджету ніколи не мали, а лише зустрічались для спільного проведення часу, саме тому відповідач вважає, що не повинен утримувати позивачку до досягнення дитиною трьох річного віку. В судове засідання не з`явився просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 62-64).

Позивачка ОСОБА_1 14.06.2023 року надіслала до суду відповідь на відзив, заперечує викладене відповідачем у відзиві не погоджується з викладеними обставинами та наполягає на задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. При вирішенні спору просить суду не брати до уваги доводи відповідача, зокрема в частині зменшення аліментів на утримання дитини та доводи щодо відсутності підстав сплати аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох річного віку (а.с.85-87). Крім того позивачка ОСОБА_1 04.08.2023 року надала до суду клопотання про вирішення питання стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн (а.с. 99-100). В судове засідання не з`явилась просила справу розглянути у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Федоренко П.П. в судове засідання не з`явилась позовні вимоги просила задовільнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Начальник Жмеринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Грезент О. в поданій заяві просила розглянути справу у відсутність представників відділу.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.03.2021 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані ОСОБА_4 батько та ОСОБА_1 матір`ю (а.с. 12).

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зміст ст.89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини та матері дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ч.4 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до абзацу 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Отже, підставою актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є заява її матері; запис про батька вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Батьківство відповідача відносно ОСОБА_3 не заперечується, а повністю визнається.

Крім того, відповідно до висновку генотипоскопічного дослідження від 13.12.2022 року № 36625, біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках проведеного дослідження не виключається. Ймовірність того, що не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,99999 % (а.с.24-32).

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже позивач має право на утримання, оскільки з нею проживає дитина до трьох років. Однак, таке право виникає, якщо батько дитини може надавати вказану допомогу.

Враховуючи досліджені докази у суду немає сумнівів щодо обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання свого малолітньої доньки.

Обов`язок доказування лежить також і на відповідачеві, який в даному випадку частково заперечує проти позову та згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 16,5 % від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а стягнення аліментів на дружину не визнає в повному обсязі та зазначає, що задоволення позову в цій частині, призведе до його скрутного матеріального становища.

Так, при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, необхідно мати на увазі, що зобов`язання батька дитини не повинні впливати на належне її утримання з негативним ухилом. Платник аліментів повинен відшукувати можливості заробітку для уникнення його дітьми нереалізованих потреб у нормальному харчуванні, навчанні, утриманні у матеріальному розумінні.

Позивачем доведений та підтверджений належними та допустимими доказами факт перебування дитини на її утриманні та необхідність утримання зі сторони відповідача, оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, що виключає можливість її працевлаштування, тому суд вважає що позов підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного суд визначає необхідним та достатнім сплату відповідачем аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, що не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання дитини та не порушуватиме прав відповідача, перебуваючи в межах встановленого законом обмеження утримання аліментів з його доходів.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. за позовну вимогу немайнового характеру (а.с.34).

Крім, того, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду в частині стягнення аліментів, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 15000 грн (а.с. 99-100).

Відповідно до пункту першого частини третьої ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги складність справи, яка розглядалась в загальному позовному провадженні, що поєднує три позовні вимоги, визнання відповідачем позовної вимоги про встановлення батьківства, часткове визнання позовної вимоги про стягнення аліментів, що потребувало складання відповіді на відзив, зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, витрачений представником позивача час на виконання ним відповідних робіт щодо складання позовної заяви та відповіді на відзив, збирання доказової бази, проведення судових засідань за відсутності учасників та проведення судових засідань з представником позивача в режимі відеоконференцзв`язку, а також результат розгляду справи - задоволення позовних вимог. Відтак суд, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справедливим та виваженим буде стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.82, ст.142, ст.264-265, ч.5 ст.272, ч.1,2 ст.273, ч.1 ст.354 ЦПК України, ст.ст.104,105,110,112,180 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни в актовий запис № 34 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 10.03.2021 року Жмеринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , судові витрати в розмірі в розмірі 6073 (шість тисяч сімдесят три) грн 60 коп, які складаються із сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 536,80 грн.

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. з державного бюджету.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 06.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 грн. судового збору.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.04.2023 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя