КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/13230/16-ц

провадження номер: 22-ц/824/11477/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Гуля В.В., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Стеценка Максима Владленовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року у складі судді Ул`яновської О.В., у справі за заявою акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 38-05/1/399 від 28 квітня 2007 року у розмірі 1 083 215 грн 95 коп. та судові витрати у справі в розмірі 16 248 грн 24 коп. На виконання вказаного заочного рішення Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №759/13233/16-ц.

Заявник вказував, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме, з 15 жовтня 2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити передавальний акт.

30 листопада 2022 року найменування АТ «Альфа Банк» було змінено на АТ «Сенс Банк». Станом на 21 травня 2023 року АТ «Сенс Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ). Отже, на думку, заявника, до АТ «Сенс Банк» перейшли всі права та обов`язки первісного стягувача за виконавчим листом №759/13233/16-ц.

З урахуванням наведеного, представник АТ «Сенс Банк» на підставі ст.442 ЦПК України просив замінити стягувача у виконавчому листі у цивільній справі №759/13230/16-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», а саме, замінити стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк», у зв`язку з переходом до АТ «Сенс Банк» прав кредитора за кредитним договором № 38-05/1/399 від 28 квітня 2007 року.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року у задоволенні заяви представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Стеценка М.В. про заміну стягувача - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Стеценко М.В. подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи підтверджено, що АТ «Сенс Банк» є правонаступником стягувача АТ «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №759/13233/16-ц з примусового виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості у розмірі 1 083 215 грн 95 коп. та судових витрат у справі у розмірі 16 248 грн 24 коп.

Вказує, що АТ «Сенс Банк» як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України.

Наголошує, що не зважаючи на те, що серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) АТ «Сенс Банк» є громадяни Російської Федерації, обов`язковою умовою для застосування пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» є імперативна норма, що юридична особа має бути створена та зареєстрована відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, що в свою чергу не може застосовуватися до АТ «Сенс Банк».

18 серпня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло повідомлення АТ «Сенс Банк» про перехід АТ «Сенс Банк» у власність держави. До повідомлення додано постанову Кабінету Міністрів України №739 від 21 липня 2023 року, згідно з якою прийнято пропозицію Національного банку про участь держави в особі Міністерства фінансів у виведенні з ринку системно важливого банку АТ «Сенс Банк» у спосіб, визначений п.5 ч.2 ст. 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», держава в особі Міністерства фінансів придбаває у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб акції АТ «Сенс Банк» у повному обсязі за одну гривню, органом управління корпоративними правами за акціями АТ «Сенс Банк», що належать державі, є Міністерство фінансів (а.с.92-98).

Стягувач ПАТ «Укрсоцбанк» і боржник ОСОБА_1 не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Представник АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки 14 вересня 2023 року на офіційну електронну адресу АТ «Сенс Банк», яка вказана в апеляційній скарзі як адреса для листування (а.с.103).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.105).

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. 15 вересня 2023 року Київським апеляційним судом була направлена судова повістка про його виклик за наявною у матеріалах справи адресою місця його проживання: АДРЕСА_1 (а.с.104). 25 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду повернувся конверт із судовою повісткою, адресованою ОСОБА_1 , з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (106-107).

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За таких обставин, боржник ОСОБА_1 вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заявиАТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив із того, що АТ «Сенс Банк», як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України. Кінцевими бенефіціарними власниками АТ «Альфа-Банк» є виключно громадяни російської федерації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не проживають на території України. За таких обставин, враховуючи встановлену п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» імперативну норму про заборону заміни стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є юридичні особи, хоча і створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, проте кінцевими бенефіціарними власниками яких є громадяни російської федерації, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року у справі №759/13230/16-ц позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 38-05/1/399 від 28 квітня 2007 року у розмірі 1 083 215 грн 95 коп. та судові витрати у справі в розмірі 16 248 грн 24 коп.

Вказане рішення набрало законно сили.

19 травня 2017 року на виконання цього заочного рішення Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №759/13233/16-ц (а.с.39).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 та рішенням (протокол) № 4/2019 загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року, затверджено передавальний акт на 11 жовтня 2019 року (а.с.66, 67-71).

Згідно з пунктом 1 передавального акту внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року (а.с. 72-75).

Установлено, що 03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення АТ «Укрсоцбанк» відповідно до рішення засновників, правонаступником є АТ «Альфа-Банк».

01 грудня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк, що підтверджується витягом з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.44, 52 - 55).

Питання процесуального правонаступництва врегульовано ч.1 ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до ст.55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного строку), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.512 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Отже, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження №14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч.1 ст.2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке виступає підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно є закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

У даній справі встановлено, що АТ «Укрсоцбанк» припинило свою діяльність з 03 грудня 2019 року, правонаступником його прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» на підставі передавального акту, затвердженого загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року. 01 грудня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».

Частинами 1, 5 ст.104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного держаного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» банк або банки мають право здійснити реорганізацію шляхом приєднання до іншого банку за спрощеною процедурою, визначеною цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з п.п. «г» п.11 ч.4 ст.1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» приєднання банку за спрощеною процедурою передбачає, що не застосовуються положення законодавства щодо завершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва Банку-правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення банку, що приєднується. Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків банку, що приєднується, виникає у банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами банку, що приєднується, та банку-правонаступника.

Отже, Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спрощення процедур реорганізації та капіталізації саме банків, встановлені виключення щодо застосування вищевказаних загальних норм ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 909/1411/13, від 08 вересня 2020 року у справі № 910/58.

Таким чином, саме передавальний акт, затверджений рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 РОКУ (протокол № 4/2019), є належним доказом правонаступництва АТ «Альфа-Банк» щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Колегія суддів також враховує, що Верховний Суд сформував судову практику у справах про вирішення питання заміни сторони правонаступником за заявами АТ «Альфа-Банк», а саме, такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 910/4769/13, від 23 січня 2020 року у справі № 873/41/19, від 27 січня 2020 року у справі № 910/14303/18, від 16 червня 2020 року у справі № 910/7020/19.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернення до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 6-6587/11, провадження № 61-7158св20.

Відтак, зважаючи на наявність у справі належних та допустимих доказів на підтвердження реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та набуття АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому перейменовано на АТ «Сенс Банк», всіх прав кредитора за зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому листі, виданого Святошинським районним судом міста Києва №759/13230/16-ц від 19 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 38-05/1/399 від 28 квітня 2007 року у розмірі 1 083 215 грн 95 коп., а також судових витрат у розмірі 16 248, з ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк».

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про існування імперативної норми про заборону заміни стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за яких є юридичні особи, які створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, проте кінцевими бенефіціарними власниками яких є громадяни російської федерації, з огляду на таке.

Так, 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє на даний час.

Згідно з пунктом 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи: громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Відповідно до вказаної норми закону, заборона заміни стягувача у виконавчих провадженнях застосовується до юридичних осіб, які: 1) створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; 2) створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України і серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, АТ «Сенс Банк» створено та зареєстровано відповідно до законодавства України, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування заборони, передбаченої пунктом 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України на наведені вище обставини справи, вимоги закону та правові висновки Верховного Суду, належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі, у зв`язку з існуванням імперативно встановленої законом заборони для такої заміни.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявиАТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі, з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги АТ «Сенс Банк» сплатило судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп. (а.с.65).Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє заяву, то понесені заявником витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Стеценка Максима Владленовича задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі Святошинського районного суду міста Києва №759/13230/16-ц від 19 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 38-05/1/399 від 28 квітня 2007 року в розмірі 1 083 215 (один мільйон вісімдесят три тисячі двісті п`ятнадцять) грн 95 коп., а також судових витрат у розмірі 16 248 (шістнадцять тисяч двісті сорок вісім) грн 24 коп., з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на його правонаступника акціонерне товариство «Сенс банк».

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: