Справа №: 128/240/20
Провадження № 2/148/460/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О., отримавши заяви та клопотання ОСОБА_1 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчука О.О. в порядку ст. 41 ЦПК України надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Справа у провадження судді надійшла 28.07.2023, ухвалою суду від 15.08.2023 була залишена без руху, на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК та встановлено строк виправлення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду у зв`язку з тим, що до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

05.09.2023 ухвала суду повернулась на адресу відправника із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання» що, у свою чергу, не перешкодило позивачці звернутись до суду з клопотаннями та заявами, які було вирішено ухвалами суду від 11.09.2023 та 13.09.2023 та які було відповідно до чинного законодавства відправлено (а.с.46-47 Т.4) на зазначену позивачкою адресу (а.с.206 Т.3), Вказані ухвали повернулись до суду із зазначенням причини невручення адресат відсутній за зазначеною адресою. Жодної ухвали суду, як зазначає позивачка, вона не отримала, однак 03.10.2023, 09.10.2023 знову на адресу суду від позивачки надійшли клопотання про зупинення провадження у справі; про продовження підготовчого провадження; про звільнення від судового збору; про видачу ухвали та надання нового строку для усунення недоліків; про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви та заяви про усунення недоліків у діяльності ПАТ «Укрпошта»; про продовження строку на усунення недоліків ухвали (а.с.49-66 Т.4).

Також 09.10.2023 до суду надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (а.с.58-61 Т.4) із якої вбачається часткове виконання ухвали суду, а саме: сплата судового збору у розмірі 850,00 грн, замість 992,40 грн.

Щодо заявлених позивачкою заяв про усунення недоліків у діяльності ПАТ «Укрпошта» та клопотань про зупинення провадження у справі; про продовження підготовчого провадження; про звільнення від судового збору; про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви зауважую, що аналогічні заяви та клопотання вже були вирішені ухвалою суду від 13.09.2023.

Постійне посилання позивачки на неотримання поштових відправлень без зазначення переконливих причин такого неотримання, з врахуванням ненадання належних доказів неможливості отримання судової кореспонденції (відсутні докази перебування на триваючому лікуванні, тощо) за заявленою позивачкою адресою: АДРЕСА_1 (а.с.206 Т.3) розцінюється судом, як свідома позиція позивачки, що полягає у неотриманні процесуальних документів з метою затягування розгляду справи та свідчить про зловживання процесуальними правами.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Позивачкою подаються чисельні заяви про зупинення провадження та продовження строку підготовчого провадження, що свідчить про неналежну зацікавленість у розгляді її справи та з урахуванням свідомого неотримання судової кореспонденції призводить до затягування процесу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

За таких обставин, суд, з врахуванням ст.ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Саме позивачка як особа, яка ініціювала судовий процес, має бути зацікавлена у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції, а положення ЦПК та інших нормативних актів не покладають на суд та інші органи, які діють на законних підставах обов`язку у інші способи зобов`язати позивачку отримати належним чином відправлені на зазначену нею адресу процесуальні документи. Наведене свідчить про недобросовісність здійснення позивачкою своїх процесуальних прав, оскільки доказів поважності неотримання судової кореспонденції за особисто зазначеною адресою для листування до клопотань та заяв не долучено. Посилання позивачки про перебування на довгостроковому лікуванні не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження проходження лікування (перебування на стаціонарному лікуванні, тощо) у період з дня надходження справи до суду, а саме з 2020 року та до 16.10.2023 не додано. Також суд зазначає, що надсиланням чисельної кількості безпідставних клопотань та заяв однакового змісту позивачка створює штучну видимість її зацікавленості у розгляді справи. Та така поведінка не може бути сприйнята судом, як активна поведінка позивачки направлена на зацікавленість розгляду справи, а навпаки призводить до затягування процесу.

Із змісту п. 1 ч.2 ст.44 ЦПК України вбачається, що зловживанням процесуальними правами вважаються дії, зокрема подання клопотань, у тому числі заяв для вирішення питань, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, а також вчинення інших дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

З метою подальшого припинення зловживання процесуальними правами вважаю необхідним на підставі ч.1 ст. 144 ЦПК, застосувати до позивачки заходи процесуального примусу у вигляді - попередження.

Хоча процесуальним законодавством не передбачено надання додаткового строку при частковому виконання ухвали про залишення позову без руху, оскільки строки передбачені статтями 185 та 187 ЦПК України мають імперативний характер, тобто це строки, з перебігом яких законодавець пов`язує припинення певних правовідносин, окремих прав та обов`язків. Так, по закінченню певного часу позивач втрачає право звернутися до відповідного суду. За ступенем самостійності сторін цей строк є імперативний, тобто такий, що не може бути зміненим за домовленістю сторін. Однак враховуючи те, що позивачка не отримала відповідної ухвали суду та частково сплатила суму судового збору, при цьому подала заяву про надання додаткового строку для її виконання, тому вважаю можливим надати позивачці додатковий строк для усунення недоліків на виконання ухвали суду від 15.08.2023, а саме: доплатити судовий збір у розмірі 142,40 грн на Рахунок UA 0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.) (ЕАП). Додатковий строк обчислювати протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду. Також враховуючи заяву позивачки щодо направлення на її адресу копій неотриманнях нею ухвал суду, вважаю за доцільне направити повторно копії ухвал суду від 15.08.2023, 07.09.2023, 13.09.2023.

Керуючись ст.ст. 175-177, ст. 185 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивачки про надання додаткового строку задля виконання ухвали суду про залишення позову без руху задовольнити, надавши додатковий строк на виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду від 15.08.2023.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви у п`ятиденний денний строк з дня отримання ухвали про надання додаткового строку на виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду від 15.08.2023 та роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Застосувати до позивачки заходи процесуального примусу у вигляді попередження.

Копію ухвали направити позивачці до відома.

Повторно направити на адресу позивачки копії ухвал від 15.08.2023, 07.09.2023, 13.09.2023 до відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.О. Дамчук