13.10.2023
Справа № 642/4173/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Бородіної О.В., за участю секретаря - Кузьменко М.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії- Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним кредитного договору -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

В обґрунтування підсудності заявленого позову Ленінського районному суду міста Харкова позивач посилався на положення ч.5 ст.28 ЦПК України, а саме за місцем проживання позивача, оскільки позов пов`язаний із захистом прав споживача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року за цим позовом відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання сторони з`явились.

Судом встановлено, що у вказаній цивільній справі помилково було відкрито провадження з огляду на наступне.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати кредитний договір № 2093 від 11.09.2007 року укладений між банком та позичальником ОСОБА_2 , з підстав його вчинення під впливом обману. Зобов`язати Відповідача повернути позивачу ОСОБА_1 9590 доларів США, що були набуті відповідачем.

У позовній заяві вказує, що 11.09.2007 року мід ОСОБА_2 та відповідачем було укладено кредитний договір № 2093.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 11.09.2007 року між ОСОБА_1 та Банком було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 виступив поручителем перед кредитором по зобов`язаннях Боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 2093 від 11.09.2007 року.

Позивач вказує, що його правовідносини із відповідачем виникли з кредитного договору споживчого кредиту і є фінансово-кредитними відносинами і підпадають під дію закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, суд зазначає наступне.

Договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням нею обов`язків як найманим працівником, то такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

У частинах першій, другій статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови існування основного. Тому сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення потреб поручителя.

Зазначений правовий висновок висловлений у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц; Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/11937/16-ц та від 03 липня 2019 року у справі № 757/28305/15-ц.

Таким чином, оскільки поручитель ОСОБА_1 є стороною акцесорного зобов`язання, не є споживачем і Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено поширення на сторони акцесорних договорів його положень, тому відсутні підстави для застосування положення ч.5 ст.28 ЦПК України для визначеня підсудності даної справи.

Будь-яких інших підстав, які б вказували на альтернативну підсудність вказаного позову Ленінському районному суду міста Харкова не встановлено.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним незалежним і неупередженим.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленомустаттею 31 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 7ст. 28 ЦПК Українипозови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Із матеріалів позовної заяви встановлено, що місцезнаходженням відповідача юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» є: 61003, м. Харків, майдан Конституції, 22 (Київський район).

Відповідно дост.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Тобто, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Враховуючи, що провадження в справі було відкрито з порушенням правил підсудності, і судовий розгляд по ній не розпочато, вважаю за необхідне направити її на розгляд за територіальною підсудністю за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене, вважаю, що позовна не підсудна Ленінському районному суді м. Харкова та її слід передати за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 258, 260, 268 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Цивільну справу № 642/4173/23 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії- Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним кредитного договору, направити за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Роз`яснити позивачу, що передача справи, з підстав, зазначених в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.10.2023 року.

Суддя О.В. Бородіна