Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4547/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Турок Б.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Королівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу, про визнання права власності.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 .

За час свого життя спадкодавець, заповіт не залишив.

Спадкодавцю за життя належало: право власності на транспортний засіб автомобіль Volkswagen Transporter, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; право одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 0,4000 га; речові права на незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих (реєстраційних) документів на спадкове рухоме майно, відсутністю регламентованих механізмів спадкування прав та обов`язків, державним нотаріусом Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено.

Така ситуація обумовлена тим, що по смерті спадкодавця віднайти документовані матеріали, які посвідчують належність йому майнових прав, не вдалося, а видача органами нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом саме у розрізі прав та обов`язків землекористувача (забудовника) чинним законодавством не передбачено.

У зв`язку з цим просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка право власності на автомобіль, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки та права та обов`язки забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте її представника адвокат Продан О.В. подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.18, 25).

Представник відповідача Королівської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Стосовно задоволення позову не заперечує (а.с.27).

Представник третьої особи: Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяв чи клопотань не надходило.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 01.08.2022 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.04.2000 року (а.с.8).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_4 від 29.09.2005 року.

Спадкодавцю за життя належало: право власності на транспортний засіб АВТОМОБІЛЬ Volkswagen Transporter, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.7); право одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 0,4000 га (а.с.9, 12, 12 зв.); речові права на незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих (реєстраційних) документів на спадкове рухоме майно, відсутністю регламентованих механізмів спадкування прав та обов`язків, державним нотаріусом Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено.

Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Саме з вказаних підстав позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації такого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду НЕВІЛЬНИХ і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Право власності спадкодавця на рухоме майно, а саме - автомобіль, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 16.11.2021 року ТСЦ 2147, копію якого вдалося віднайти в архівних матеріалах страхової компанії, де було здійснено страхування цивільно-правової відповідальності померлого чоловіка , позивача як власника наземного транспортного засобу.

Згідно положень абзацу 3 п.8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, державна реєстрація транспортних засобів може бути проведена на підставі документів, що підтверджують правомірність їх набуття, зокрема - рішення суду.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Рішенням Королівської селищної ради від 17.07.2019 року №614 спадкодавцю було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,40 га. Виготовлення відповідної землевпорядної документації було замовлено покійним ОСОБА_2 (сертифікований виконавець - ТОВ «Експерт»), розроблений проект пройшов необхідні експертизи та погодження. Однак спадкодавець не встиг завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я, так як раптово помер.

Відповідно до пункту а) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Земельний кодекс України визначає, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного орган; про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

Однак якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Аналогічні правові позиції відображено в п.3.5. роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, постановах Верховного суду від 17.04.2019 року у справі №723/1061/17, від 21.10.2021 року у справі .№137/731/17, постанові Великої Палати ВС від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц.

Частиною 1 ст.178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно положень ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно положень п.3.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе, за спадкоємцем визнаються права забудовника, як такі, що входять до складу спадщини.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини.

Завершення будівництва та введення будинку за адресою АДРЕСА_1 в експлуатацію без підтвердження правомочності позивача не є можливим. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України, з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням; визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе; визнано правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Суд констатує, що позивач після смерті чоловіка, як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняла в рядку, передбаченому пст.1268 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що в користь позивача спадкодавцем ОСОБА_4 складено заповіт. Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами. В частині неохопленого майна заповітом позивачка успадкувала таке по закону як донька спадкодавця, тобто є спадкоємцем першої черги спадкування.

Приймаючи до уваги, що позивачка є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла, інші особи претензій до спадкового майна не ставлять, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_6 , право власності на транспортний засіб автомобіль Volkswagen Transporter, 1997 року випуску, колір чорний, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_6 , право на завершення процедури приватизації (одержання безоплатно у власність із земель комунальної власності) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4000 га за адресою: АДРЕСА_3 та одержання документу, що посвідчує право власності на таку земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_6 , права та обов`язки забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з правом здачі цього будинку в експлуатацію та отримання на нього правовстановлюючих документів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийВ. В. Леньо