ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/877/23

Головуючий у першій інстанції - Вовченко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1302/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2023 року (місце ухвалення - м. Ічня, дата складання повного судового рішення - 27.07.2023) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання у зв`язку з навчанням,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання у зв`язку з навчанням. В обгрунтування позову посилався на те, що навчається у Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя і є студентом 1 курсу факультету філології, історії та політико-юридичних наук першого (бакалаврського) рівня на денній формі навчання.

Позивач вказує, що він зареєстрований та фактично проживає з матір`ю ОСОБА_3 та до досягнення його повноліття аліменти отримувала мати в рамках виконавчого провадження № 44449854, а оскільки його батько здоровий та працездатний, тому має можливість сплачувати аліменти за період навчання.

Посилаючись на положення ст. 181, 199, 200 СК України, у позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його користь у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку.

Рішенням Ічнянського районного суду від 27.07.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на навчання у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період продовження навчання ОСОБА_1 , починаючи з 13.06.2023 і до 30.06.2026. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

При ухваленні рішення суд виходив з прожиткового мінімуму на працездатну особу, розміру витрат на навчання із врахуванням вимог розумності та справедливості, можливості надання утримання відповідачем у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Сакун І.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Ічнянського районного суду від 27.07.2023, зменшивши розмір аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням, які стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 1/4 до 1/10 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення не відповідає вимогам, передбаченим ст. 263 ЦПК України.

Заявник вказує, що при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а також спроможність відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі.

Зазначає, що перебуваючи на військовій службі він отримав травму, у зв`язку з чим на постійній основі приймає медичні препарати. Також посилається, що має на утриманні двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також дружину, яка перебуває у декретній відпустці та доньку дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якої дружина державну допомогу не отримує.

Заявник наголошує, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження вартості навчання та витрат у зв`язку з навчанням (вартості підручників посібників, іншого приладдя, проїзду до навчального закладу тощо), а також не було надано доказів його спроможності сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини доходу.

Заявник звертає увагу, що ним не оспорюється обов`язок щодо сплати аліментів, але оскільки на даний час суттєво змінились обставини його життя, зокрема перебування на його утриманні трьох дітей та дружини, отримання травми, це унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом розмірі.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат В.А. Лишко просить залишити без змін рішення Ічнянського районного суду від 27.07.2023. В обґрунтування вказує, що підтвердженням витрат на навчання є Договір про надання освітньої послуги, за яким загальна вартість витрат за навчання складає 112040 грн, оплату за яким фактично здійснює мати, що підтверджується наданими квитанціями. Зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження витрат на лікування, відсутності власного житла та витрат його сім`ї за користування житлом. Посилається, що на утримання дітей ОСОБА_7 щомісячно отримує соціальні виплати, а також не підтверджені витрати, які несе відповідач, на утримання сім`ї, враховуючи службу в ЗСУ та постійне перебування за межами місця реєстрації, зокрема не надано доказів перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_7 , які витрачаються на забезпечення сім`ї. Відомості про доходи ОСОБА_2 сформовано лише за останні 5 місяців, що не відображає повні обставини про фінансові надходження сім`ї.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, доводи відзиву, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 3 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

Згідно довідки Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 154 від 12.05.2023 ОСОБА_1 є студентом 1 курсу факультету філології, історії та політико-юридичних наук першого (бакалаврського) рівня, ОПП Право зі спеальності 081 «Право» на денній формі навчання за кошти фізичних осіб, період навчання з 15.09.2022 по 30.06.2026 (а.с.5).

За матеріалами справи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та витягом № 303 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.05.2023 (а.с. 3 зворот, 7).

Звертючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку, його батько, відповідач ОСОБА_2 , будучи працездатною особою, має можливість сплачувати аліменти на період його навчання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з прожиткового мінімуму на працездатну особу, розміру витрат на навчання із врахуванням вимог розумності та справедливості, можливості надання утримання відповідачем аліментів у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, проте не погоджується з розміром аліментів, визначених до стягнення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який на день звернення до суду не досяг 23 років, навчається в Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя на денній формі, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідач визнає та не заперечує свій обов`язок щодо утримання сина, який продовжує навчання, але не погоджується із стягненням з нього аліментів саме у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить прийняти докази, які не було досліджено судом першої інстанції, а саме: копію довідки про перебування ОСОБА_2 на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 ; копію свідоцтва про шлюб з ОСОБА_8 ; копії свідоцтв про народження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; копію Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України; копію довідки Ічнянського відділу соціальної підтримки громадян Управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області № 11-26/316 від 10.08.2023 про отримання ОСОБА_7 допомоги при народженні дітей; копії виписок з медичної карти хворого ОСОБА_2 ; копії Відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_7 за 1 та 2 квартали 2023 року; копію заяви адвоката Сакун І.А. про ознайомлення з матеріалами справи від 21.08.2023; копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 (а.с. 28-41).

Необхідність подання наведених доказів відповідач обґрунтовував відсутністю можливості їх подання до суду першої інстанції через неповідомлення про час і місце розгляду справи. Зазначив, що з 23.01.2023 перебуває на військовій службі, тобто відсутній за місцем реєстрації.

Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Матеріалами справи підтверджується, ухвалою Бахмацького районного суду ві 15.06.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05.07.2023 (а.с. 12).

Копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з доданими документами судом першої інстанції направлялися 16.06.2023 відповідачу ОСОБА_2 за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 , проте повернулось на адресу суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 11, 13).

Протокольною ухвалою Ічнянського районного суду від 05.07.2023 відкладено розгляд справи до 27.07.2023 (а.с. 14).

05.07.2023 Ічнянським районним судом здійснено виклик відповідача ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 15), 27.07.2023 судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення.

22.08.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Сакун І.А. на підставі заяви ознайомилась з матеріалами справи (а.с. 20).

Колегія суддів, оцінивши можливість дослідження нових доказів приходить до висновку, що відповідач довів об`єктивну неможливість їх подання у вказаний строк, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Апеляційний суд не вважає належним повідомленням здійснене районним судом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, оскільки відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України таким чином до суду викликаються лише особи, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме. ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11).

Разом з тим, додані відповідачем до апеляційної скарги докази (а.с. 28-41), які підтверджують його матеріальне становище та перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, стан здоров`я, є достовірними, оскільки на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а отже мають виключне значення для її правильного вирішення.

Отже, додані відповідачем до апеляційної скарги докази оцінюються апеляційним судом у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Додані представником ОСОБА_1 - адвокатом Лишко В.А. до відзиву на апеляційну скаргу копія договору про навчання у закладі вищої освіти від 15.09.2022, копія договору про надання платної освітньої послуги від 15.09.2022, копії квитанцій про сплату за навчання, копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 , копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 (а.с. 71-75), апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги, оскльки позивачем не наведено підстав, які унеможливлювали подання зазначених доказів до суду першої інстанції в силу положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 був укладений шлюб з ОСОБА_10 , від якого мають спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його утриманні, також у сім`ї проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка дружини від першого шлюбу, на яку не призначені соціальні виплати.

Крім того, на запит апеляційного суду Головне управління ДПС у Чернігівській області надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_2 за 1 та 2 квартали 2023 року (січень-червень 2023 року). Із зазначених відомостей вбачається, що розмір доходу ОСОБА_2 за період його перебування на військовій службі складає: лютий 2023 року - 12696,62 грн, березень 2023 року - 20557,80 грн, квітень 2023 року - 20557,80 грн, травень 2023 року - 20594,70 грн, червень 2023 року - 50028,63 грн (а.с. 67).

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, колегія суддів апеляційного суду враховує розмір доходу відповідача, навчання ОСОБА_1 за рахунок коштів фізичних осіб (на платній основі), розмір оплати на семестр (4 місяці) складає 14000 грн згідно договору про надання платної освітньої послуги. Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, щомісяця отримує грошове забезпечення, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та дитина його дружини від іншого шлюбу, перебування дружини у декретній відпустці, а отже за рахунок свого доходу відповідач здійснює утримання трьох неповнолітніх дітей та дружини.

Обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не може покладатися повністю на одного з батьків.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що є обґрунтованими доводи відповідача що визначення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця є завищеним, отже розмір стягнутих аліментів ОСОБА_2 підлягають зменшенню з 1/4 до 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, саме такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відповідно до статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про можливість сплачувати аліменти саме у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) суд відхиляє через невідповідність встановленим обставинам справи.

Беручи до уваги неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_1 слід змінити, зменшивши розмір аліментів до стягнення з відповідача на користь позивача із 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/8 частки.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви до сплати належав судовий збір у розмірі 1073,60 грн. ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інтенціях.

Оскільки апеляційний суд змінює розмір стягнутих аліментів, зменшуючи їх, належить також змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судового збору, зменшивши його суму з 1 073,60 грн до 536,80 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_2 сплачено 1610,40 грн судового збору (а.с. 44). У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 пропорційно розміру задоволених вимог, останньому належить компенсувати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 805,20 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на його утримання у зв`язку з навчанням з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання ОСОБА_1 , починаючи з 13 червня 2023 року по 30 червня 2026 року та розмір стягнутого судового збору, зменшивши суму з 1073,60 грн до 536,80 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 805,20 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 10.10.2023.

Головуючий Судді :