Справа № 591/1007/21
Провадження № 2/591/284/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до ОСОБА_1 , Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державного підприємства «СЕТАМ», 3-я особа: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

про визнання електронних торгів недійсними

встановив:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі ТОВ «СМНВО» та/або Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державного підприємства «СЕТАМ», 3-я особа: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про визнання електронних торгів недійсними, в якому просить суд визнати недійсними електронні торги з реалізації майна за лотом № 444042 «КС 5579 на базі КАМАЗ 53213 (автокран-Е), колір зелений, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, шасі № НОМЕР_2 », і скасувати протокол про проведення електронних торгів № 506151 від 12.10.2020 та акт про проведені електронні торги у виконавчому провадженні № 57084810 від 20.10.2020 відповідно до яких визнано переможцем та передано рухоме майно зазначений транспортний засіб ОСОБА_1 . Позивач свої вимоги мотивує тим, що 12.10.2020 року проведені електронні торги та згідно протоколу проведення електронних торгів № 506151 від 12.10.2020 року їх переможцем став ОСОБА_1 , який запропонував ціну 754090,00 грн.. Кошти у розмірі 716 385,00 грн. сплачені ОСОБА_1 в повному обсязі та розподілені на користь групи стягувачів по виконавчому провадженню АСВП 57084810 про стягнення з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі АТ «Сумське МНВО»). 20.10.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тимофєєвою Тетяною Іванівною (далі Орган державної виконавчої служби) складено акт про проведені електронні торги за яким транспортний засіб реалізований за лотом № 444042 «КС 5579 на базі КАМАЗ 53213 (автокран-Е), колір зелений, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, шасі № НОМЕР_2 » передано у власність ОСОБА_1 .. Позивач стверджує, що майно реалізоване Органом державної виконавчої служби та Державним підприємством «СЕТАМ» (далі ДП «СЕТАМ»), на підставі договору купівлі-продажу № 8/167 від 29.06.2011року належало ТОВ «СМНВО» на момент реалізації, а не боржнику АТ «Сумське МНВО», а тому вважає, що торги були проведені протиправно.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» - Шевченко Д.О. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд його задоволити .

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд в позові відмовити. Суду надав письмовий відзив (а.с.46-67 т.1), в якому зазначив, що внаслідок проведених 12.10.2020 року електронних торгів права і законні інтереси позивача не порушені, оскільки позивач не був власником проданого на електронних торгах майна. Зазначає, що позивач не наводить порушення організатором торгів порядку, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник до суду не з`явився, в попередніх судових засіданнях проти позову заперечував. Суду подано письмовий відзив (а.с.80-118 т.1), в якому зазначено, що договір купівлі-продажу, на який посилається позивач, не має нотаріального посвідчення та не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація транспортного засобу. Тобто спірний автокран залишився зареєстрований за позивачем. Позивач не був власником проданого на електронних торгах майна, а тому в задоволенні позову просить суд відмовити.

Відповідач Державне підприємство «СЕТАМ» про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник до суду не з`явився, подав суду письмовий відзив на позов ( а.с.120-145 т.1), в якому зазначив, що законом не передбачений обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної в заявці на реалізацію арештованого майна. Тобто можливі порушення, допущені державним виконавцем, не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними і мають самостійний спосіб оскарження. Жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушень прав позивача, останнім в позовній заяві не вказано. Тому в задоволенні позову просить суд відмовити.

3-тя особа: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник до суду не з`явився.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи встановлено, що 29.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.Б. Фрунзе» (у подальшому перейменоване в Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання») (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу № 8/167 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору передавальні пристрої, мережі комунікацій, робочі машини і обладнання, транспортні засоби, які надалі іменуються «Товар», ціна, кількісні та якісні характеристики якого викладені в Специфікаціях №№ 1-3 (Додатках до Договору), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.3. договору визначено, що Товар є предметом застави, відповідно до договорів:

- договір застави від 26.06.2008 року, укладений між постачальником і ВАТ «ВіЕйБі Банком»;

- договір застави рухомого майна № 7.5-60 /З-1 від 31.03.2008 року, договір застави рухомого майна № ЮР/04-57/заст-2 від 25.08.2004 року, договір застави рухомого майна № ЮР/05-92/З-2 від 08.11.2005 року, укладений між постачальником і ВАТ «ПУМБ»;

- договір застави № 11508Z31 від 21.11.2008 року, укладений між постачальником і ВАТ «Укрексімбанком».

Термін поставки Товару протягом 30 днів з моменту підписання Договору. Датою поставки Товару (партії Товару) вважається дата отримання Товару покупцем, зазначена в Акті прийому-передачі. Право власності на Товар та ризики переходять від постачальника до покупця з моменту поставки Товару відповідно до п. 2.3. даного договору (п. п. 2.2. - 2.4. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору постачальник надає покупцеві наступні товаросупровідні документи: акт прийому-передачі; рахунок-фактура із зазначенням ціни, вартості Товару (партії Товару) та витрат в залежності від умов поставки; податкову накладну.

Згідно з п. 3.1. договору загальна вартість договору складає 214249190,40 грн. (двісті чотирнадцять мільйонів двісті сорок дев`ять тисяч сто дев`яносто грн. 40 коп.) в т. ч. ПДВ 35708198,40 грн. (тридцять п`ять мільйонів сімсот вісім тисяч сто дев`яносто вісім грн. 40 коп.) і складається з вартості Товару (партії Товару) зазначеної в Специфікаціях №№ 1-3 (Додатках до Договору).

Відповідно до п. 3.2. договору покупець здійснює оплату на банківський рахунок постачальника в розмірі 100 % загальної вартості договору протягом 60 днів, з дати поставки Товару.

Пунктом 4.3. договору визначено, що зобов`язання покупця за договором вважаються виконаними з моменту отримання продавцем оплати в розмірі загальної вартості договору, зазначеної в пункті 3.1. даної угоди.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2011року (п. 9.4. договору).

Відповідно до витягу з акту прийому-передачі за договором купівлі-продажу від 29.06.2011року АТ «Сумське МНВО» передало ТОВ «СМНВО» товар, - автокран КАМАЗ 532130 КС 5579 інвентаризаційний № 30473 вартістю з ПДВ 1190232,00 грн. що є предметом спору (№п/п 5082).

Згідно з банківської виписки, підписаної директором ТОВ «СМНВО», позивачем здійснено оплату за договором № 8/167 від 29.06.2011року на загальну суму 59 847 529,54 грн., водночас згідно п. 3.1. договору вартість договору складає 214 249 190,40 грн..

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з 27.08.2018року (постанова про об`єднання) перебуває зведене виконавче провадження №57084810 про стягнення з боржника АТ «Сумське МНВО» на користь групи стягувачів на суму залишку боргу - 275 729 343 грн..

19.03.2020 року Регіональним сервісним центром МВС в Сумській області надано Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) інформацію щодо наявності транспортних засобів (лист № 31/18-750), відповідно до якої транспортний засіб марки КАМАЗ, модель 53213, діючий номерний знак НОМЕР_1 , перебуває у власності АТ "СНВО ім. М.В. Фрунзе " (код ЄДРПОУ 5747991).

20.08.2020 року Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Сумській області листом № 31/18-565 повідомив державного виконавця щодо транспортних засобів, зазначених державним виконавцем в його запиті, які зареєстровані за АТ «Сумське МНВО» (код ЄДРПОУ 5747991). У листі зазначено, що транспортний засіб марки КАМАЗ, модель 53213 10850, (1997 рік) зелений, номер шасі № НОМЕР_2 , діючий номерний знак НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 від 27.12.2011року перебуває у власності ПАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе», що знаходиться за адресою вул. Горького, 58 в м. Суми.

З копії полісу обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) № АО/3549947 від 20.07.2019 року, укладених між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ПАТ«Сумське НВО» вбачається, що останнім здійснювалось страхування автокрану КС 5579, номерний знак НОМЕР_1 , 1997 року випуску, шасі № НОМЕР_2 .

В подальшому, відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» вищезазначений транспортний засіб передано на реалізацію Державного підприємства «СЕТАМ».

Згідно з протоколом № 506151 проведення електронних торгів 12.10.2020 року відбулись торги, на яких виставлено лот №444042 з найменуванням - КС 5579 на базі КАМАЗ 53213 (автокран-Е), колір зелений, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, шасі № НОМЕР_2 ; місцезнаходження лоту - АДРЕСА_1 . Переможцем торгів визнано ОСОБА_1 ..

Актом про проведення електронних торгів від 20.10.2020 року засвідчено право власності ОСОБА_1 на автокран КС 5579 на базі КАМАЗ 53213 (автокран-Е), колір зелений, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, шасі № НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 2831/5 від 29.09.2016 року, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно.

Позивач посилається на те, що на момент реалізації автокрану, він перебував у його власності, а не у власності боржника.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства зазначені справедливість, добросовісність та розумність.

Разом з тим відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Саме власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17.02.2016 (провадження № 6-2407цс15)).

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України.

Право власника згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 згаданої статті).

З урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Отже, на підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права, на захист якого подано позов, останній повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його право на вказане майно, тобто право власності.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень Цивільного кодексу України, з урахуванням загальних положень про договір, та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України "Про дорожній рух", Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 року № 1388.

З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 387 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.93 року (в редакції, чинній на час укладання договору купівлі-продажу, далі Закон № 3353-XII) визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 34 Закону № 3353-XII державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України.

Відомчу реєстрацію та облік транспортних засобів Збройних Сил України, житлово-комунального господарства, а також тих, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, здійснюють:1)транспортних засобів, які належать військовим частинам, об`єднанням чи організаціям, що входять до складу Збройних Сил України, - уповноважений орган Міністерства оборони України; 2)великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів - уповноважений орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці; 3)трамваїв і тролейбусів - уповноважений орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; 4)перегонових і спортивних транспортних засобів - уповноважений орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань спорту; 5)тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів - уповноважений орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань аграрної політики.

Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Для ведення відомчого обліку зареєстрованих транспортних засобів відповідними органами, якими вони зареєстровані, створюються уніфіковані автоматизовані електронно-облікові системи.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації.

Єдині зразки державних номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються державними стандартами України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 року № 1388 (в редакції, чинній на час укладання договору купівлі-продажу, далі Порядок) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (п. 2 Порядку).

Згідно з п. 7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Відповідно до п. 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

У вказаному пункті Порядку наведено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, якими є: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб, договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на прав оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном рішення власників майна, уповноважених ними органів про передач) транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена б установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, як визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуск) таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6. виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митних: органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби: інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, держави), реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Пунктом 33 Порядку передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться, в тому числі у разі зміни їх власників. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.

Пунктом 4.8. Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС № 379 від 11.08.2010 року (в редакції, чинній на час укладання договору купівлі-продажу, далі Інструкція) встановлено, що перереєстрація ТЗ у разі зміни їх власників проводиться на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання ТЗ. Зняття з обліку таких ТЗ не проводиться. Попередньо видані свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічні паспорти) вилучаються та долучаються до матеріалів перереєстрації. При цьому виконуються дії, передбачені пунктами 3.1-3.13, 3.15-3.18 глави 3 цієї Інструкції.

Враховуючи викладене, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 року у справі № 601/1936/20.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12, ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст. 89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатом розгляду даної справи суд дійшов висновку, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, а сам по собі договір купівлі-продажу від 29.06.2011року вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Доводи про те, що право власності за договором купівлі-продажу автомобіля виникло у позивача з моменту передачі автомобіля за договором є безпідставними з огляду на зазначені вище обставини. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 683/2694/16-ц від 30.10.2019 року.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно вимог ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок про те, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 (в редакції, чинній на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі Порядок).

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

У разі встановлення відповідності заявки на реалізацію арештованого майна та доданих документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує таку заявку (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу I цього Порядку) та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Державне підприємство «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 по справі N 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсним .

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15, від 25.11.2015 у справі № 6-1749цс15, від 13.04.2016 у справі № 6-2988цс15, від 29.06.2016 у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16.

Велика Палата Верховного Суду підтримала сформульовані Верховним Судом України правові висновки про те, що:

- допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, підлягають оскарженню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» - постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 367/6231/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц, від 26.10.2021 у справі № 755/12052/19;

- торги визнаються недійсними за правилами визнання недійсними правочинів у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів - постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 678/301/12 та від 04.07.2018 у справі № 1421/5229/12-ц, від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 372/3161/18 від 24.09.2020.

Отже, враховуючи те, що позивачем не підтверджено його право власності на спірний автокран, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав і законних інтересів позивача при проведенні електронних торгів. Крім того, звертаючись із вимогами про визнання недійсними електронних торгів та скасування акту про проведені електронні торги, позивач не зазначав про наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення організаторами торгів правил проведення електронних торгів визначених у Порядку), і відповідно, не довів сукупність обставин за яких електронні торги можуть бути визнані судом недійсними.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

На підставі вищевикладеного позивачу необхідно в позові відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до ОСОБА_1 , Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державного підприємства «СЕТАМ», 3-я особа: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про визнання електронних торгів недійсними - відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 жовтня 2023 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО