Справа № 277/1234/23
Номер рядка звіту 68
РІШЕННЯ

іменем України

"17" жовтня 2023 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Греська В.А.

при секретарі с/з Сорока М.М.

розглянувши в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Вимоги мотивує тим, що 16.07.2011 року з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого спільних дітей не мають.

Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, не витримавши випробування на відданість один одному в складні періоди. Між ними відсутня подружня близькість, наявні окремі бюджети, самостійне планування кожним із них порядку отримання власних доходів та витрат, що призвело до втрати між ними почуття любові, поваги, взаєморозуміння та довіри, унеможливило їхнє подальше спільне проживання. На даний час сторони проживають окремо.

Позивачка вважає подальше спільне проживання, збереження шлюбу не можливим, оскільки це суперечить її інтересам.

14.09.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті.

26.09.2023 року до суду від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просив встановити режим окремого проживання подружжя, а у задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвалою Ємільчинського районного суду від 29.09.2023 року було прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя з первісним позовом, та розгляд справи відкладено на 17.10.2023 року.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 мотивує тим, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , від якого дітей не мають. В серпні 2023 року між сторонами відбулася розмова, під час якої позивач зрозумів про неможливість подальшого збереження шлюбу через втрату почуття поваги та відсутність взаєморозуміння з питань, які мають визначальне значення для існування та збереження цього шлюбу. Заходи примирення та медіації, до яких він намагався вдатися на початку вересня 2023 року не відновили його ставлення до цього шлюбу, а навіть більше укріпили його ставлення щодо необхідності його припинення шляхом розірвання. Разом з тим, станом на 26.09.2023 року позивач переконаний, що їх шлюбні відносини, які зазнали невдачі внаслідок незначних розходжень та неможливості своєчасно визнати свої помилки кожним із них, ще можна відновити, незважаючи на те, що він проживає з відповідачкою окремо. Позивач переконаний у можливості збереження шлюбу та відновлення шлюбних відносин після оздоровлення шлюбу та спокійного врегулювання розбіжностей, що виникли між подружжям, а відтак є всі підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя, а не розірвання.

16.10.2023 року від представника відповідачки ОСОБА_1 за зустрічним позовом до суду надійшла відповідь на зустрічний позов, в якому просила зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя залишити без задоволення, а первісний позов задовольнити, зазначивши, що сторона відповідача за зустрічним позовом із заявленими позовними вимогами не погоджується і наполягає на недопустимості примушування відповідачки ОСОБА_1 перебувати в шлюбних відносинах з ОСОБА_2 всупереч її бажанню та процесуально оформленого її волевиявлення щодо припинення шлюбу. Підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість або не бажання дружини та (або) чоловіка проживати спільно. Так, у ОСОБА_2 відсутнє суб`єктивне право вимоги про встановлення режиму окремого проживання подружжя до ОСОБА_1 , яка не бажає проживати з ним у шлюбі через втрату до нього почуттів поваги, любові, довіри і заперечує проти примушування її до цього. ОСОБА_1 має намір створити нову сім`ю з іншим чоловіком.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу обґрунтований та підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони 16.07.2011 року зареєстрували шлюб, від якого дітей не мають.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Матеріалами справи встановлено, що сторони на час подачі позовної заяви про розірвання шлюбу вже проживали окремо через втрату почуття поваги та любові один до одного, що підтверджується поясненнями сторін, викладеними у заявах по суті.

Під час окремого проживання ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Приймаючи рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд бере до уваги те, що сторони разом не проживають, позивачка ОСОБА_1 в подальшому не бажає проживати разом з відповідачем ОСОБА_2 , має намір створити нову сім`ю з іншим чоловіком, наполягає на розірванні шлюбу, та приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 115, 119 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 16.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №21.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище ОСОБА_3 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з сторін витрати пов`язані із внесенням відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставленням відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. А. Гресько