ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/325/23

Провадження № 22-ц/4820/1801/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №688/325/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в її інтересах адвокатом Спеціальним Сергієм Павловичем на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року (суддя Цідик А.Ю., повне судове рішення складено 21 липня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 вказувала, що відповідачка є матір`ю її внука неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вказує, що батько неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в Херсонській області зник безвісті. Позивачка зазначає, що з 2014 року дитина проживала разом із нею та своїм батьком, а на даний час онук знаходиться повністю на її утриманні, оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не проявляє щодо нього материнської уваги та турботи, проживає окремо, побачень з дитиною не має, не телефонує, не цікавиться її життям, тоді як позивачка виконує усі батьківські обов`язки по відношенню до онука.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року в задоволені позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Спеціальний С.П., оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказує, що судом першої інстанції не враховано тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина, адже остання не цікавилася особистим життям та розвитком дитини, його навчанням, відвідуванням гуртка, не надавала жодної фінансової допомоги. Також апелянтка зазначає, що міськрайонним судом не враховано особисту думку дитини, який повністю підтримує заявлений позов про позбавлення матері ОСОБА_3 батьківських прав. Крім того, орган опіки та піклування у своєму висновку вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку щодо неповнолітнього ОСОБА_4 . На думку позивачки, судом першої інстанції взято до уваги лише ту обставину, що відповідачка заперечує проти позбавлення її батьківських прав, проте залишив без належної правової оцінки факти та обставини, що доводять злісне та свідоме не виконання нею обов`язків матері відносно неповнолітньої дитини. У матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідачка у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, а саме, покази свідків. Поміж того, апелянтка вказує, що під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_3 не довела свого прагнення здійснювати належне спілкування та піклування за дитиною, не спростувала факту свідомого нехтування обов`язками матері щодо сина, а факт заперечення проти позову про позбавлення її батьківських прав не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Спеціальний С.П., просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Позивачка ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_3 та представник третьої особи Виконавчого комітету Шепетівської міської ради до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є бабусею неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідачка ОСОБА_3 є його матір`ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження сина позивачки, батька дитини, ОСОБА_5 та копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 (а.с.7, 8).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради від 14.11.2022 позивачка зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , також там зареєстрований ОСОБА_5 (а.с.6).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради з 08 вересня 2016 року ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

06 вересня 2022 року ОСОБА_2 надійшло сповіщення №145 Шепетівського РТЦК та СП, згідно якого син позивачки старший сержант ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Високопілля Бориславського району Херсонської області зник безвісти (а.с.10).

Згідно довідки №77 квартального комітету Шепетівської міської ради від 29.11.2022 позивачка проживає по АДРЕСА_1 , разом із нею проживає внук ОСОБА_4 , якого вона утримує та доглядає. Мама дитини ОСОБА_3 за даною адресою не проживає, спільного господарства не веде, комунальні платежі не сплачує; вихованням дитини не займається, не доглядає, не утримує (а.с.6).

Відповідно до характеристики учня І-А курсу Шепетівського НВК №3 у складі «ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Н. Рибака та ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» в період з 5 по 8 клас навчання в школі, мама ОСОБА_7 регулярно відвідувала збори батьківського самоврядування і підтримувала тісний зв`язок з класним керівником. З вересня 2021 року мати не підтримує зв`язок з класним керівником з невідомих причин. Лише, наприкінці навчального року, ОСОБА_8 в телефонній розмові, поцікавилася навчанням сина. На даний момент ОСОБА_9 проживає з бабусею (а.с.12).

Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Шепетівської міської ради №03-28/3672 від 13.12.2022 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення громадянки ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13, 60).

18 травня 2023 року відповідачка ОСОБА_3 подала до органу опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому заяву, в якій просила повторно розглянуто питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 (а.с.68), проте Виконавчим комітетом Шепетівської міської ради №Л-826 від 19.06.2023 надано відповідь про те, що висновок органу опіки та піклування №03-28/3672 від 13.12.2022 залишено без змін (а.с.69).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із наявності бажання відповідачки займатися вихованням дитини, зокрема налагодження зв`язків з сином, наявності у матері інтересу до життя дитини, що свідчить про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання неповнолітнього сина. А тому, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідачка вживає заходів щодо спілкування з дитиною та врахувавши недоведеність злісного ухилення ОСОБА_3 від виховання і утримання дитини та думку дитини і сьогоднішню поведінку сина і матері, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до неї крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Також, суд першої інстанції вважав за необхідне попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина, поклавши на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків і свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини(параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

У справі «Ілля Ляпін проти росії» (заява (№ 70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19 та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17.

Суд першої інстанції, оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України, подані учасниками справи докази, а саме: копію довідки №77 квартального комітету Шепетівської міської ради від 29.11.2022, копію довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.11.2022, копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , копію паспорту ОСОБА_4 , копію довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.09.2016, копію сповіщення сім`ї №145 від 05.09.2022, характеристику учня І-А класу ОСОБА_4 , висновок органу опіки та піклування від 13.12.2022, копію заяви ОСОБА_3 про повторний розгляд питання про позбавлення батьківських прав від 18.05.2023, відповідь Шепетівської міської ради від 19.06.2023, покази свідків та думку дитини ОСОБА_4 , прийшов до вірного висновку про недоведеність злісного ухилення ОСОБА_3 від виховання дитини та відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідачки материнських прав як і гострої соціальної необхідності у цьому і прийшов до вірного висновку, що такий захід впливу, як позбавлення материнських прав відповідачки не є необхідним у демократичному суспільстві.

А тому доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неврахування доказів та обставин, які надані позивачкою на підтвердження своїх доводів є голослівними.

Посилання в апеляційній скарзі на висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки міськрайонний суд надав належну правову оцінку зазначеному висновку органу опіки та піклування від 13.12.2022 та правильно вважав, що цей висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини на можливість збереження сімейних зв`язків з матір`ю, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідачки щодо сина, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. І апеляційний суд погоджується з висновком міськрайонного суду про те, що відповідачка не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з нею сімейних відносин не відповідає інтересам дитини.

Аргументи апеляційної скарги в тій частині, що матір з 2014 року не цікавиться життям сина, нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина, не надавала жодної фінансової підтримки не заслуговують на увагу, адже позивачкою не доведено, що поведінка відповідачки ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 може прирівнюватись до свідомого нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та свідчити про наявність в її діях вини. Крім того, позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно врахував також і вік дитини, несприйняття дитиною факту створення ОСОБА_3 нової сім`ї та небажання в зв`язку із цим спілкуватися із матір`ю і те, що сама відповідачка висловила бажання приймати участь у вихованні дитини та вчиняє певні дії для налагодження контактів із сином, що в сукупності з іншими обставинами слугує для суду підставою визнати недоцільним застосування такого крайнього заходу у цій справі, як позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення скаржником норм права й обставин справи на власну користь.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що позбавлення ОСОБА_3 материнських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, що виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданою в її інтересах адвокатом Спеціальним Сергієм Павловичем залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай