ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/635/23 Справа № 204/7588/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2023 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року залишено без задоволення заяву представника відповідача Романцова М.В. про перегляд заочного рішення суду від 04 березня 2020 року у цивільній справі № 204/7588/19 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року задоволено частково апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Романцова М.В. Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - скасовано. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 збитки у порядку суброгації у розмірі 50 103 грн. 38 коп., витрати на правову допомогу у розмірі
10 000 грн., судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просив апеляційний суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. (а.с.200-206).
У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Романцов М.В. просить відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а.с.212-214).
Вивчивши заяву, матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.
Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було надано:
- договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с.201),
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність серія КВ №6314 від 24 січня 2019 року (а.с.202),
- довіреність від 23 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 уповноважує адвоката Самойленка П.М. бути його представником (а.с.203).
- додаткову угоду №215 від 26 вересня 2023 року до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с.204).
- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26 вересня 2023 року до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с.205).
Судом встановлено, що між адвокатом Самойленком П.М. та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги №30/01/19 (а.с.201).
Згідно п. 2 Додаткової угоди №215 від 26 вересня 2023 року до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року за представництво інтересів клієнта клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 2000 грн., кількість витраченого часу 4 год. Вказана сума включає в себе: аналіз судової практики та обговорювання з Клієнтом правової позиції у справі, написання відзиву на апеляційну скаргу, відправлення копії відзиву з додатками Відповідачу, та подання до Дніпровського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу з додатками через систему "Електронний суд" (а.с.204).
У відзиві на апеляційну скаргу фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначав, що попередній розмір витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції становить 2000 грн. (а.с.174-178).
Розподіляючи витрати, які фізична особа-підприємець ОСОБА_1 поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи: розміри гонорару за надання правової допомоги за видами правової допомоги, опис послуг з вартістю наданих послуг, платіжні доручення, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З опису Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається, що вказані послуги надавались фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 адвокатом Самойленком П.М. та полягають у тому, що адвокат здійснив аналіз судової практики та обговорив з Клієнтом правові позиції у справі, написав відзиву на апеляційну скаргу (а.с.174-179), відправлення копії відзиву з додатками Відповідачу (а.с.180), та подання до Дніпровського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу з додатками через систему "Електронний суд".
Розгляд справи №204/7588/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені адвокатом Самойленком П.М. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокатом Самойленком П.М. роботи та витраченого адвокатом Самойленком П.М. часу на надання позивачу правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, що справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), наявність клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, колегія суддів приходить до висновку щодо зменшення розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, надану у апеляційному суді, що на думку апеляційного суду, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, з урахуванням складності справи та виконаної адвокатом роботи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2023 року.
Головуючий суддя І.А.Єлізаренко
Судді Т.П.Красвітна