Головуючий у І інстанції Шум Л.М.
Провадження № 22-ц/824/9137/2023 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 рокуу справіза заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватний виконавець Кошарський Олександр Володимирович, про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із заявою, в якій просила визнати виконавчий лист (дублікат) № 2-2403/10 від 16.02.2018 року, виданий Святошинським районним судом м. Києва, таким, що частково не підлягає виконанню в частині виконаного зобов`язання в розмірі 511 222 грн. 09 коп.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 29 листопада 2006 року між нею,ОСОБА_1 ,та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 75 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 29.11.2027 року.

17.05.2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до судуз позовом простягнення з ОСОБА_1 на свою користь суми заборгованості у розмірі 661 894,57 грн. та судовихвитрат у справі у розмірі 1 820,00 грн., а всього - 663 714,57 грн.

25 жовтня 2010 року заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі №2-2403/2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму заборгованості у розмірі 661 894,57 грн. та судові витрати у справі в розмірі 1 820,00 грн., а всього 663 714,57 грн.

25.02.2022 року у відповідь на адвокатський запит, АТ «УкрСиббанк» повідомив, що 29.11.2010 року отримав від ОСОБА_1 грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договорому розмірі 62 000,00 доларів США, а АТ "Дельта Банк" на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 рокубуло відступлено право вимоги на суму 27 745,54 дол. США, що в еквіваленті станом на дату передачі прав вимоги склало 221 684,09 грн.

Таким чином, 29.11.2010 року, після того, як було винесено заочне рішення суду, ОСОБА_1 здійснила платіж на погашення боргу за кредитним договором в розмірі 62 000,00 доларів США, що еквівалентно 492 156,00 грн., що підтверджується квитанцією № 21 та свідчить про те, що ОСОБА_1 частково виконала зобов`язання на вищевказану суму.

Разом з тим ПАТ «УкрСиббанк» в подальшому не врахував цю оплату при відступленні прав вимоги ПАТ «Дельта Банк», що призвело до того, що сплачена ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості сума 492 156,00 грн. не була врахована при видачі виконавчого листа, який ПАТ «УкрСиббанк» до виконання не пред`являвся.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 29.11.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року було задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Замінено сторону виконавчого провадження у справі №2-2403/2010 - стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта Банк», видано дублікат виконавчого листа №2-2403/2010 від 25.10.2010 року та поновлено строк для пред`явлення даного виконавчого листа до виконання. Дублікат виконавчого листа №2-2403/2010 був виданий ПАТ «Дельта Банк» 16 лютого 2018 року.

11.10.2019 року було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скрипником Віталієм Вадимовичем за дублікатом виконавчого листа № 2-2403/10 від 16 лютого 2018 року.

В постанові про відкриття виконавчого провадження № 60277346зазначено про стягнення боргу по рішенню в розмірі 663 714,57 грн., тобтодержавним виконавцем не враховано факт сплати ОСОБА_1 частини заборгованості в розмірі 492 156,00 грн.

В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з ОСОБА_1 було стягнуто кошти в розмірі 1 536,82 грн. відповідно до платіжного доручення №44327 від 03.12.2020 року, 1536,82 грн., відповідно до платіжного доручення № 49676 від 28.12.2020 року, 1536,82 грн., відно до платіжного доручення №3699 від 28.01.2021 року, 1 566,09 грн., відповідно до платіжного доручення №8026 від 25.02.2021 року, 1566,09 грн., відповідно до платіжного доручення №13933 від 30.03.2021 року.

Загальна сума стягнень за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 становить 7742,64 грн.

23 лютого 2021 року Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/223/21 була постановлена ухвала, якою суд задовольнив заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-2403/2010.

29 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кошарським О.В. було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2. В постанові зазначена сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , в розмірі - 663 714,57 грн. Тобто, приватним виконавцем не були враховані вже два факти часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 : 1)в рамках добровільного виконання зобов`язання у розмірі 492 156,00 грн.; 2) сума стягнень, проведенихв рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 в розмірі 7742,64 грн.

Таким чином, розмір заборгованості, що повинен підлягати стягненню у виконавчому провадженні НОМЕР_2, мав становити 163 815,93 грн., а не 663 714,57 грн.

02.08.2021 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 приватним виконавцем Кошарським О.В. була прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в якійвиконавець постановив звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які вона отримує у ТОВ «К.А.Н. ДЕВЕЛОПМЕНТ» та здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 730396,03 грн.

Згідно Звіту про здійснені відрахування та виплати щодо ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 по 28.02.2022 року були здійснені наступні відрахування: за вересень 2021 року у розмірі 1 771,00 грн.; за жовтень 2021 року у розмірі 1 771,00 грн.; за листопад 2021 року у розмірі 1 771,00 грн.; за грудень 2021 року у розмірі 1 392,68 грн.; за січень 2022 року у розмірі 2 357, 40 грн.; за лютий 2022 року у розмірі 2 260,37 грн. Таким чином, загальна сума стягнень в рамках ВП НОМЕР_2 складає 11 323,45 грн.

Отже, виходячи з наведених вище фактів, реальний розмір боргу ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-2403/10, виданим 16.02.2018 року,становить 152 492,48 грн., з урахуванням здійснення: 1) добровільного погашення частини боргу ОСОБА_1 29 листопада 2010 року в розмірі 492 156,00 грн., 2) стягнень у межах ВП НОМЕР_1 в загальному розмірі 7 742,64 грн., та 3) стягнень в рамках ВП НОМЕР_2 в загальному розмірі 11 323,45 грн.

31.05.2022 року представником ОСОБА_1 було направлено адвокатський запит приватному виконавцю Кошарському О.В. з проханням надати інформацію та підтверджуючі платіжні доручення про розмір стягнутих із ОСОБА_1 та перерахованих ТОВ «Вердикт Капітал» в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 коштів.

04.08.2022 року представником ОСОБА_1 було направлене звернення з заявою ТОВ "Вердикт Капітал» з проханням зарахувати оплату згідно квитанції № 21 в погашення заборгованості в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 та звернутися з відповідною заявою до приватного виконавця Кошарського О.В. щодо зменшення розміру боргу ОСОБА_1 , однаквідповіді на цю заяву отримано не було.

12.09.2022 року представником ОСОБА_1 було направлене звернення з заявою приватному виконавцю Кошарському О.В. про зменшення суми заборгованості по виконавчому провадженню № НОМЕР_2, а саме з проханням зарахувати оплату 62000,00 доларів США згідно квитанції № 21 від 29.11.2010 як погашення заборгованості ОСОБА_1 по ВП НОМЕР_2; здійснити перерахунок заборгованості по ВП НОМЕР_2 з урахуванням всіх здійснених погашень боргу ОСОБА_1 ; надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2. Відповіді на цю заяву також отримано не було.

Враховуючи наведене, заявниця просила суд визнати виконавчий лист №2-2403/2010, виданий 16.02.2018 року, таким, що частково не підлягає виконанню, в частині виконаного нею зобов`язання на суму 511 222,09 грн. Крім цього, просила стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на свою користь понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 через представника - адвоката Яресько Т.В. подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити та визнати виконавчий лист (дублікат) № 2-2403/10 від 16.02.2018 року, виданий Святошинським районним судом м. Києва, таким, що частково не підлягає виконанню в частині виконаного зобов`язання в розмірі 492 156 грн. 00 коп.

Обгрунтовуючи скаргу, представник ОСОБА_1 посилався на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що Святошинський районний суд міста Києва не міг задовольнити заяву Боржника, оскільки рішення суду, на підставі якого видано дублікат виконавчого листа, не оскаржене.

Проте, апелянт не згоден із позицією суду, оскільки для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не потрібно оскаржувати рішення суду. Більш того, факт оплати ОСОБА_1 частини боргу через місяць після винесення рішення не є підставою для оскарження цього рішення. Ці дві процедури - окремі, та не пов`язані між собою. А оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва у справі № 2-2403/10 не є ефективним захистом для боржника у даній ситуації.

В оскаржуваній ухвалі також зазначено, що апелянт мав оскаржити дії приватного виконавця, а не визнавати частково виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Проте, з даною позицією суду апелянт також не згідний. Так, приватний виконавець всі дії вчиняє на підставі відкритого виконавчого провадження НОМЕР_2, виконавчий лист не визнаний таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із цим, Апелянт не має правових підстав згідно ЗУ «Про виконавче провадження» для оскарження дій приватного виконавця.

На думку апелянта, ефективним способом захистом в даному випадку буде саме визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково, оскільки таке рішення суду дасть можливість виконавцю відкорегувати суму боргу та сприятиме захисту прав боржника від стягнення суми, вже сплаченої ним у добровільному порядку на погашення боргу за кредитним договором.

Враховуючи наведене, апелянт просить суд визнати виконавчий лист (дублікат) №2-2403/10 від 16.02.2018 року, виданий Святошинським районним судом міста Києва таким, що частково не підлягає виконанню в частині виконаного зобов`язання в розмірі 492 156,00 грн.

Апеляційним судом виконаний процесуальний обов`язок щодо направлення ТОВ «Вердикт Капітал» копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження.

Таким чином, стягувач, повідомлений про розгляд справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо доводів і вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 до апеляційного суду не направив.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 - адвокати Яресько Т.В., Титаренко Н.Б. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представники ТОВ «Вердикт Капітал» - адвокати Воронков О.М., Старча А.В. в апеляційному суді проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечили та просили залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Інші учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 75000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 29.11.2027 року(том 1, а.с.19-26).

17.05.2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до судуз позовом простягнення з ОСОБА_1 на свою користь суми заборгованості у розмірі 661 894,57 грн. та судовихвитрат у справі у розмірі 1 820,00 грн., а всього - 663 714,57 грн. (том 1, а.с.3-5).

25 жовтня 2010 року заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі №2-2403/2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму заборгованості у розмірі 661 894,57 грн. та судові витрати у справі в розмірі 1 820,00 грн., а всього 663 714,57 грн. (том 1, а.с.72-73).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 29.11.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ПАТ «Дельта Банк» (том 1, а.с.95-98).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року було задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Замінено сторону виконавчого провадження у справі №2-2403/2010 - стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта Банк», видано дублікат виконавчого листа №2-2403/2010 від 25.10.2010 року та поновлено строк для пред`явлення даного виконавчого листа до виконання (том 1, а.с.122-123). Дублікат виконавчого листа №2-2403/2010 був виданий ПАТ «Дельта Банк» 16 лютого 2018 року.

11.10.2019 року було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скрипником Віталієм Вадимовичем за дублікатом виконавчого листа № 2-2403/10 від 16 лютого 2018 року.

23 лютого 2021 року Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/223/21 була постановлена ухвала, якою суд задовольнив заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-2403/2010(том 1, а.с.249-251).

29 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кошарським О.В. було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2. В постанові зазначена сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , в розмірі - 663 714,57 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 після ухвалення 25 жовтня 2010 року заочного рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 663 714,57 грн. добровільно сплатила кредитору ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2006 року у розмірі 62 000,00 доларів США, що було еквівалентно на день сплати 492 156,00 грн.

Вищенаведена обставина підтверджується копією квитанції №21 від 29 листопада 2010 року (том 2, а.с.11) та відповіддю АТ «УкрСиббанк» від 25.02.2022 року на звернення ОСОБА_1 , у якій банк підтвердив, що 29.11.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.11.2006 року від ОСОБА_1 надійшла сума коштів у розмірі 62 000 доларів США (том 2, а.с.12).

Посилаючись на добровільне погашення частини заборгованості, ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в частині виконаного зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених для цього законом підстав, однак такі висновки суду є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після ухвалення 25 жовтня 2010 року заочного рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 663 714,57 грн. добровільно сплатила кредитору ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2006 року у розмірі 62 000,00 доларів США, що було еквівалентно на день сплати 492 156,00 грн.

Вищенаведена обставина підтверджується копією квитанції №21 від 29 листопада 2010 року (том 2, а.с.11) та відповіддю АТ «УкрСиббанк» від 25.02.2022 року на звернення ОСОБА_1 , у якій банк підтвердив, що 29.11.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.11.2006 року від ОСОБА_1 надійшла сума коштів у розмірі 62 000 доларів США (том 2, а.с.12).

Вищенаведене є підставою для висновку про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку по сплаті заборгованості на суму 492 156,00 грн. у зв`язку із сплатою цієї заборгованості боржником у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження.

За таких обставин доводи заявника про визнання виконавчого листа №2-2403/10, виданого 16 лютого 2018 року Святошинським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 492 156,00 грн., відповідають вимогам ч. 2 ст. 432 ЦПК України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, не дав жодної правової оцінки факту добровільної сплати ОСОБА_1 частини боргу у розмірі 492 156,00 грн. поза межами виконавчого провадження, що підтверджується наявними у справі доказами, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав до задоволення її заяви.

Доводи представника ТОВ «Вердикт Капітал» про те, що виконавчий лист не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, частково, спростовуються змістом процесуальної норми, викладеної у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, яка таку можливість передбачає у випадку часткового виконання боржником зобов`язання.

Посилання представника ТОВ «Вердикт Капітал» на те, що копія квитанції №21 від 29 листопада 2010 року (том 2, а.с.11) свідчить про погашення боржником ОСОБА_1 боргу у розмірі 62 000 доларів США за іншим кредитним договором, апеляційним судом відхиляються, оскільки та обставина, що дана сума була внесена ОСОБА_1 на погашення заборгованості саме за кредитним договором, укладеним між нею та АКІБ «УкрСиббанк» 29.11.2006 року, права вимоги за яким в подальшому набуло ТОВ «Вердикт Капітал», підтверджується відповіддю АТ «УкрСиббанк» від 25.02.2022 року на звернення ОСОБА_1 , у якій банк підтвердив, що 29.11.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.11.2006 року від ОСОБА_1 надійшла сума коштів у розмірі 62 000 доларів США (том 2, а.с.12). Крім того, представником ТОВ «Вердикт Капітал» не надано апеляційному суду жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» укладались та існують інші кредитні договори.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, ухвала суду на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання виконавчого листа №2-2403/10, виданого 16 лютого 2018 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 661 894 грн. 57 коп. та 1 820 грн. 00 коп. судового збору, а всього 663 714 грн. 57 коп., таким, що не підлягає виконанню, в частині виконаного зобов`язання на суму 492 156 грн. 00 коп. У задоволенні решти вимог заяви колегія суддів вважає за необхідне відмовити, оскільки у цій частині вимоги не ґрунтуються на законі.

У своїй апеляційній скарзі представник заявника просив стягнути на користь заявника понесені нею по справі витрати на правничу допомогу на загальну суму 17 000,00 грн. (10 000,00 грн. - витрати, понесені в суді першої інстанції, 7 000,00 грн. - витрати, понесені у апеляційному суді).

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту понесення ОСОБА_1 витрат до справи долучено: копію договору №22016 про надання правничої допомоги від 20 січня 2022 року з додатком №2 (том 2, а.с.29-30); копію акту приймання-передачі послуг №1 від 24 жовтня 2022 року (том 2, а.с.31); копію розрахункової квитанції №24/10/22 про сплату ОСОБА_1 10 000,00 грн. за надані послуги адвокату Яреську Т.В. (том 2, а.с.32); копію договору про надання правничої (правової) допомоги №22016 від 12 квітня 2023 року з додатком №2 (том 2, а.с.71-72); копію акту приймання-передачі послуг №1 від 24 квітня 2023 року (том 2, а.с.73); копію розрахункової квитанції про сплату ОСОБА_1 7 000,00 грн. за надані послуги адвокату Яреську Т.В. (том 2, а.с.73 зворот).

Таким чином, колегія суддів, зважаючи на ту обставину, що судове рішення ухвалене на користь заявника, вважає за необхідне стягнути на її користь понесені нею по справі витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн., факт понесення яких підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами, ніким не спростованими.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Виконавчий лист №2-2403/10, виданий 16 лютого 2018 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 661 894 грн. 57 коп. та 1 820 грн. 00 коп. судового збору, а всього 663 714 грн. 57 коп., визнати таким, що не підлягає виконанню, в частині виконаного зобов`язання на суму 492 156 грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 17000 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: