ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/686/23

провадження № 22-ц/4809/1133/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2023 у складі головуючого судді Драного В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

01.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, щомісячно в сумі 6250,00 грн, з урахуванням індексації відповідно до закону, та додаткові витрати, пов`язані з навчанням в сумі 15641,50 грн одноразово.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач за рішенням суду сплачував на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей.

Син ОСОБА_3 досяг повноліття, навчається на денному відділенні Центральноукраїнського держаного педагогічного університету ім. В. Винниченка, термін закінчення навчання планується - 30.06.2026.

Розмір оплати за один навчальний семестр складає 9150,00 грн.

Окрім цього, син додатково вступив до комп`ютерної академії, вартість навчання складає 31283,00 грн, що передбачено укладеним ним договором.

Син потребує лікування у стоматолога, встановлення брекетів.

Рівень доходів позивача не дозволяє на належному рівні забезпечити потреби сина, який продовжує навчання та об`єктивно не має можливості заробляти та забезпечувати себе самостійно.

Відповідач працює, стабільно отримує дохід та має фінансову можливість забезпечити потреби сина.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, починаючи з 01.02.2023 і до закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, а саме до 30.06.2026, за умови продовження сином навчання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання розмірі 3000,00 грн щомісячно до закінчення сином навчання.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, щоповнолітній син ОСОБА_4 продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання після досягнення ним повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, враховуючи можливість надання матеріальної допомоги, а також матеріальний та сімейний стан відповідача, наявність осіб на утриманні відповідача.

Законом передбачено стягнення додаткових витрат на дитину, проте син сторін ОСОБА_4 досяг повноліття, не є дитиною, і стягнення аліментів на повнолітнього сина відбувається на період його навчання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що судом не враховано, що син продовжує навчання не тільки в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті на денній формі навчання, а ще й проходить навчальну підготовку в ТОВ «Сучасні освітні технології».

Суд неспівмірно визначив розмір аліментів у розмірі 3000,00 грн щомісячно, адже вказана сума покриває лише половину вартості навчання сина у зазначених навчальних закладах.

Витрати пов`язані із навчаннях сина сторін, який не має об`єктивної можливості та часу на додатковий заробіток.

Суд безпідставно відхилив вимоги про стягнення додаткових витрат на інші потреби сина, які несе позивач , про що надано відповідні докази.

Позивач зазначає, що підтвердити факт працевлаштування відповідача закордоном та перебування його там з моменту початку повномасштабної агресії РФ можуть діти сторін. Відповідач постійно афішує у спілкуванні з колишніми спільними друзями та знайомими, що має фінансову можливість забезпечувати потреби дітей.

Приблизно мати витрачає на утримання сина 12463 грн на місяць.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позивач подала відповідь на відзив, у якому підтримує доводи апеляційної скарги і вважає, що рішення суду не відповідає інтересам повнолітнього сина сторін.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 9, 26).

Згідно довідки Центральноукраїнського державного університету імені В.Винниченка №218/2022 від 28.12.2022, ОСОБА_4 є студентом 1 курсу факультету математики, природних наук та технології, денної комерційної форми навчання, термін навчання з 12.09.2022 по 30.06.2026 (а.с. 11).

Згідно копії договору про навчання у закладі вищої освіти, укладеного між Центральноукраїнським державним педагогічним університетом імені В.Винниченка (заклад) та ОСОБА_4 (вступник), розмір оплати за один навчальний семестр навчального року становить 9150,00 грн (а.с. 12-13).

Відповідно до копії договору №451013022 від 21.07.2022 ОСОБА_4 навчається у ТОВ «Сучасні освітні технології», вартість навчання складає 31283,00 грн (а.с. 14-17).

Згідно копій квитанцій ОСОБА_1 проводить оплату за навчання сина ОСОБА_4 в ТОВ «Сучасні освітні технології», та ЦДПУ імені В.Винниченка (а.с.46-50).

Також позивачем до позову додано копії квитанцій про понесення нею фінансових витрат інші послуги (а.с.51-59).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до положень статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний Кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Також, згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно до закінчення сином навчання, суд врахував вказані норми закону, надав належну оцінку обставинам, що мають істотне значення для справи, зокрема, матеріальний та сімейний стан сторін, наявність на утриманні відповідача інших дітей доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність доказів щодо наявності можливості у відповідача сплачувати аліменти сину, який навчається, у визначеному позивачем розмірі - 6250,00 грн.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, тому суд першої інстанції правильно відмовив у стягненні додаткових витрат, враховуючи, що син сторін ОСОБА_4 досяг повноліття.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2023 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко