Справа № 639/5501/19
Провадження № 2/639/105/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретарів Волкової С.І., Карбовської М.О., Монастирьової І.М., Кравченко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, і просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 право власності на 60/100 часток у житловому будинку з прибудовами літ. «А-1» житловою площею 64,1 кв.м. загальною площею 114,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності з таких підстав: 36/100 часток на підставі договору дарування, посвідченого 5-ю ХДНІ 09.10.1981 року р.№3-1177; 24/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5-ю ХДНК 29.01.1996 року, р.№3-325. Інші 40/100 часток даного домоволодіння зареєстровані за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 25.08.1990 року. Рішенням виконкому Жовтневої районної ради м. Харкова від 03.01.2003 року № 6-21 гр. ОСОБА_3 , якій належало 40/100 частин домоволодіння, виділено з домоволодіння по АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. «Б-1» житловою площею 50,2 кв.м з надвірними будівлями в окреме домоволодіння з наданням юридичної адреси: АДРЕСА_1 . В силу похилого віку та необізнаності ОСОБА_2 не отримала нові документи, що посвідчують право власності на житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , як на окремий будинок з припиненням спільної часткової власності. Даний факт підтверджується довідкою БТІ. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Спадщину за заповітом прийняла ОСОБА_1 . Згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до 2013 року реєстрацію речових прав здійснювало БТІ, яке є КП Харківської міської ради. Відповідно до витягу з реєстру за адресою АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок площею 114,4 кв.м. житловою 69,2 кв.м, що відповідає технічному паспорту, який надавався ОСОБА_3 при виділенні буд. літ. Б-1 в окрему адресу. Дата внесення запису -2003 рік. Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що буд. літ А-1 площею 114,4 кв.м, житловою площею 64,1 кв.м. знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_2 - 60/100 та ОСОБА_3 - 40/100. Дана інформація внесена державним реєстратором в загальний реєстр в 2010 році. Таким чином, вже після смерті ОСОБА_2 на спадкову масу у вигляді окремого, але не оформленого документально будинку літ. А-1 площею 114,4 кв.м. житловою площею 64,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та належного особисто спадкодавцю ОСОБА_2 , проведена державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 на 40/100 часток, що є незаконною дією, та порушує права позивача, як спадкоємця померлої. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» з надвірними спорудами як окремий об`єкт нерухомого майна. Позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем. У зв`язку з відмовою нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину в 2018 році позивач звернулась до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на будинок літ. А-1 площею 114,4 кв.м, житловою площею 64.1 кв.м. в цілому за адресою АДРЕСА_1 , але в позовних вимогах їй було відмовлено на підставі залучення позивачем до справи неналежного відповідача. Вищезазначені обставини відносно реєстрації за сторонами права власності, наявність спадкової справи, відсутність інших спадкоємців, виділ в натурі частки з домоволодіння та наявність порушених прав встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року по справі №630/5131/18.

У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

27.11.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву представника відповідача Харківської міської ради про залучення третьої особи задоволено. Залучено до участі у вищевказаній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради.

Ухвалою суду від 13.03.2020 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Разом з тим, 09.09.2021 року на адресу суду за вх. №ЕП-7181 від представника відповідача Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради надійшов відзив на первісний позов, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову.

18.11.2021 року ухвалою суду клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задоволено. Зобов`язано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (адреса: м. Харків, м-н Павлівський, буд. 4) надати суду: належним чином завірену копію інвентаризаційної справи будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2022 року позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - залишено без розгляду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 щодо скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 40/100 часток житлового будинку з прибудовами літ «А-1», житловою площею 64,1 кв.м. загальною площею 114,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Поновлено строк на подачу заяви про зміну предмету позову та прийнято до розгляду позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.02.2023 року зобов`язано Другу Харківську міську державну нотаріальну контору надати суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання 10.07.2023 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д.С. надала письмову заяву, в якій просила провести засідання у її відсутність, змінені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, до початку судового засідання надав письмові пояснення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову, не заперечуючи при цьому само право позивача на спадкування нерухомого майна після смерті матері.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа Харківська міська рада про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом відмовлено. Рішення набрало чинності 28.05.2019 року. В даному рішенні суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом слід відмовити, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача (т.1, а.с. 6-10).

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже обставини, які визначені у заочному рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року, доказуванню не підлягають, оскільки вже встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.

Зокрема, заочним рішенням суду від 23.04.2019 року на підставі досліджених доказів було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 21.01.1997 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано.

На підставі договору дарування від 09.10.1981 року ОСОБА_4 на праві власності належить 36/100 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.1996 року на праві власності належить 24/100 частин вищевказаного домоволодіння.

Дані обставини також підтверджуються Довідкою №1024496 від 04.10.2017 року, виданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

За життя, а саме 06.02.1996 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого всю належну їй на праві особистої власності частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 вона заповідає дочці ОСОБА_7 , але з тим, щоб її чоловік ОСОБА_6 дожив там до віку.

На час смерті ОСОБА_2 остання була розлучена, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 21 січня 1997 року.

Колишній чоловік спадкодавця, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 .

20.04.2010 року ОСОБА_1 звернулася до 5-тої ХДНК із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_2 , була заведена спадкова справа.

Інших спадкоємців після померлої ОСОБА_2 не залишилося.

Зазначені вище обставини підтверджуються також копіями матеріалів спадкової справи №269/2010, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , які були надані суду під час розгляду даної справи (т.2 а.с.165-197).

В тому числі в матеріалах спадкової справи (т.2 а.с.169) міститься постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 31.08.2018 року за №2287/02-31, на підставі якої державним нотаріусом 5-тої ХДНК Одрінською О.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , в цілому, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що зареєстроване право спадкодавця на частку у вищевказаному житловому будинку не відповідає дійсності, а права власності спадкодавця на житловий будинок в цілому не зареєстроване.

Як вбачається з довідки від 12.10.2017 року № 1024496 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради надано інформацію про власника станом на 31.12.2012 згідно інвентаризаційних справ і вказано, що власником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 є:

-на 36/100 частки - ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 5-ю ХДНК 09.10.1981, р.№31177;

-на 24/100 частки ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5-ю ХДНК 29.01.1996.

Також у довідці вказано, що на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова №6-21 від 03.01.2003 року, гр. ОСОБА_3 , якій належало 40/100 частин домоволодіння, виділили з домоволодіння по АДРЕСА_1 житловий будинок літ. «Б-1» житловою площею 50,2 кв.м з надвірними будівлями в окреме домоволодіння з наданням юридичної адреси: АДРЕСА_1 . Нові правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 не були оформлені.

Крім того у довідці вказано, що самочинні будови відсутні (т.1 а.с. 29, т.2 а.с.192).

На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що оскільки дівочим прізвищем померлої ОСОБА_2 було « ОСОБА_8 », то саме ОСОБА_2 належало на момент смерті загалом 60/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем надано суду звіт від 30.07.2019 року ФОП ОСОБА_9 про оцінку нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальна вартість якого визначена в розмірі 206100 грн. (т.1 а.с.13-36)

Між тим фактичний розмір домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та його склад на момент розгляду справи не доведено позивачем належними технічними документами, а саме висновком експерта, попередженого про кримінальну відповідальність, а надані суду дані державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідки БТІ містять суперечності щодо розміру і складу зазначеного домоволодіння, що пов`язано з. виділенням ОСОБА_3 , якій належало 40/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , окремого домоволодіння з наданням юридичної адреси: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.11,12, 29, т.2 а.с. 149-153, 192, а також матеріали інвентаризаційних справ) .

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Разом з тим, статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст.1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Крім того, частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності і рекомендовано звернутись до суду з приводу визнання права власності.

НаказомМіністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» визначено, рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

В даному випадку на підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку про те, що на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві власності належало 60/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Наявний чинний заповіт, складений за життя ОСОБА_2 на їм`я позивача ОСОБА_10 . Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлої ОСОБА_2 , подавши у передбачений законом строк відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, інші спадкоємці відсутні, а у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено. За таких обставин суд приходить до висновку наявність підстав для часткового задоволення позову і визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 60/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

В іншій частині у задоволенні позову (щодо розміру і складу домоволодіння) суд відмовляє у зв`язку з його недоведеністю належними доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76, 81, 82, 89, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, Конституцією України, ст.ст. 15, 16, 321, 328, 1216, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1270, 1297 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 60/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, буд. 7, .

Повне рішення складено 11.10.2023 року.

Суддя Н.В. Баркова