Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2023 Справа №607/14429/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 12 грудня 2021 року близько 04.00 год відповідачем ОСОБА_2 були завдані позивачу тілесні ушкодження.

08 лютого 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді сплати штрафу (справа № 607/23982/21).

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень, позивач звернувся за медичною допомогою до Тернопільської міської комунальної лікарні, де було проведено огляд та виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив у білкову оболонку та синця повік лівого ока, синець нижньої повіки правого ока, струс головного мозку, забій голови.

Після проведення додаткових оглядів в лікаря невролога та окуліста, позивачу були надані рекомендації щодо застосування необхідних ліків для лікування.

Однак, внаслідок протиправних дій відповідача, стан здоров`я позивача погіршився, у зв`язку з чим він був змушений звернутися за медичною допомогою.

Погіршення стану мого здоров`я полягало в посилені головного болю, головокружінні, болі в лівому оці, відчуття постійних тривог тощо.

А отже, починаючи з 12.12.2021 по 23.02.2022 загальна сума витрат на лікування, внаслідок протиправних дій відповідача, у зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень, складає 7 399,94 грн.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в свою користь матеріальні збитки, завдані внаслідок протиправних дій в розмірі 7 399,94 грн.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що ОСОБА_2 12 грудня 2021 року близько 04 год 00 хв перебував у АДРЕСА_1 , де через неприязні відносини між ним і ОСОБА_1 розпочався словесний конфлікт, під час якого у нього виник умисел нанести йому удари. Тоді ж ОСОБА_2 умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку ока з ліва та один удар кулаком лівої руки у ділянку ока з права ОСОБА_3 . Внаслідок дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді крововиливу у білкову оболонку та синця повік лівого ока, що частково поширюється на виличну ділянку, синця нижньої повіки правого ока, яке за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 було визнано потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001953. Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не пред`являвся.

ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року, справа № 607/23982/21, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави Україна.

Вказаний вирок суду набрав законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 7 399,94 грн, оскільки ним були понесені витрати на лікування, внаслідок протиправних дій відповідача, у зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою та вини в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-305цс15).

Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звернув увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Встановлено, що 12 грудня 2021 року внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України, а на підставі вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року, справа № 607/23982/21, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави Україна.

Обґрунтовуючи наявність майнової шкоди у розмірі 7 399,94 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, позивач посилався на завдання йому тілесних ушкоджень, в результаті яких він змушений був придбавати лікарські засоби та проходити лікування.

На підтвердження позовної вимоги про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди, позивач подав копії чеків про придбання ліків та проходження лікування, зокрема, 12.01.2022 позивач звернувся до сімейного лікаря та протягом січня 2022 року проходив обстеження у лікарів невролога та окуліста. Внаслідок проведених обстежень та лікування ним були понесені наступні витрати: 20.01.2022 на лікарські препарати 95,50 грн (платіжний документ № 122043); 20.01.2022 на лікарські препарати 86,10 грн (платіжний документ № 2416); 21.01.2022 на лікарські препарати 1 094,30 грн (платіжний документ № 204605); 28.01.2022 на обстеження «МРТ» 1 900,00 грн; 28.01.2022 на обстеження «ОКТ 2 ока» 450,00 грн.

Крім того, судом з`ясовано, що починаючи з 17.02.2022 по 24.02.2022 позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Тернопільської комунального міської лікарні № 2, в процесі лікування якого були понесені наступні витрати: 17.02.2022 на лікарські препарати 819,60 грн (платіжний документ № ); 17.02.2022 на лікувальні препарати 871,40 грн (платіжний документ № 57171); 17.02.2022 на лікарські препарати 42,00 грн (платіжний документ № ); 21.02.2022 на лікарські препарати 54,60 гривень (платіжний документ № 64940); 21.02.2022 на лікарські препарати 1019,25 грн (платіжний документ № 57577); 23.02.2022 на лікарські препарати 383,70 грн (платіжний документ № 16508).

Отже, за період з 12.12.2021 по 23.02.2022 загальна сума витрат на лікування, внаслідок протиправних дій відповідача, у зв`язку з спричиненням позивачу тілесних ушкоджень, складає 7 399,94 грн.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормами ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо завдання шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, та вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 7 399,94 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 7 399,94 грн (сім тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 94 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Відповідачу направити копію заочного рішення суду, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення суду або апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги заочного рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, відповідачем може бути оскаржене заочне рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, відповідачем з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, іншими учасниками справи з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину заочного рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 09 жовтня 2023 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко