Справа № 336/2194/23
Провадження № 2/336/1336/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С., представника відповідача Вишнякова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у сумі: 27 375,00 гривень за договором №09158-07/2021, укладеним 15.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова крмпанія «ІНВЕСТРУМ»; 14 400,00 гривень за договором №/448475, укладеним 18.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ»; 19 575,00 гривень за договором №/709402, укладеним 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄАПБ».

Позов обґрунтовує тим, що за вказаними договорами позивачем набуто право вимоги до боржниці ОСОБА_1 , відповідно до укладених з попередніми кредиторами Договорів факторингу. Однак, відповідачка в порушення умов даних договорів свої боргові зобов`язання не виконала, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаних вище сум заборгованості в судовому порядку, а також витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 16.03.2023 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

11.04.2023 представником відповідачки адвокатом Вишняковим Д.О., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №0001154 від 29.06.2023, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2023 серії АР №1119527 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги такими, що суперечать матеріальним та процесуальним нормам діючого законодавства України та фактичним обставинам справи, та, як слідство, є такими, що не підлягають задоволенню. Відзив обґрунтовує тим, що позовну заяву підписано представником позивача Петрушенком В.В. не є ані адвокатом, ані законним представником ТОВ. Щодо кредитних договорів то: 1) матеріали судової справи не містять вказаних кредитних договорів, а містять копію договору про надання фінансового кредиту №09158-07/2021, копію індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/448475, копію індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/709402 без явних ознак оригінальності останніх; 2) копія вказаних договорів не була надіслана відповідачці; 3) певні підпункти Кредитних договорів мають положення, що клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування», що суперечить чинному законодавству, оскільки жодним цивільно-правовим договором неможливо обмежити дію закону, таким чином зазначені пункти є нікчемними; 4) відповідачка не була ознайомлена з жодними Правилами надання коштів у позику по жодному договору; 5) до позовної заяви не надано жодного первинного документу відповідно до норм чинного законодавства України, що підтверджував би надання їй кредиту, оскільки витяг з реєстру боржників не є допустимим доказом відносно предмету позовної заяви. Щодо договорів Факторингу: 1) в матеріалах даної судової справи відсутні жодні докази щодо виконання договорів факторингу; 2) відсутні жодні докази щодо реальності кредиторської заборгованості при укладенні договорів факторингу; 3) Договори факторингу укладено з трьома різними юридичними особами, однак текст так званих кредитних договорів є абсолютно ідентичним практично на 95%, що наштовхує до міркувань щодо очевидної схеми відходу від сплати податків, але це є лише припущенням сторони. Щодо предмету позову: 1) предметом стягнення так званої заборгованості є три так звані кредитні договори, а тому стягнення кредитної заборгованості за цими договорами - це є три різні предмету спору, що унеможливлює слухання даної судової справи в межах заявлених позовних вимог. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитними договорами, однак, зазначена заборгованість було оприбутковано Позивачем згідно податкового та бухгалтерського обліку, на підставі договорів факторингу, тобто Позивач не став стороною договорів кредиту, але позовними вимогами є саме стягнення заборгованості за договорами, в яких Позивач не є стороною. Щодо витрат на професійну правничу допомогу: орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу 10 тис. грн:, з яких: складання відзиву на позовну заяву - 3 000 грн.; складання заперечень на відповідь на позовну заяву: 3 000 грн.; участь у двох судових засіданнях у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя: 2x2 000 грн. - 4 000 грн. Відповідачка надасть акти виконаних робіт (наданих послуг), докази надання грошових коштів тощо у встановленому законом порядку.

24.04.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що: 1) відповідно до ст.ст.205,207, 638,639,1048,1054 ЦПК України та Закону України «Про електронну комерцію», вищевказані договори є таким , що укладені відповідно до норм чинного законодавства. Відповідачка правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалася, інших доводів щодо несправедливості умов, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, відповідачкою не наведено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт ознайомлення з умовами кредитування, їх об`єктивна оцінка та осмислення входить до зони відповідальності самого позичальника і подальше укладення правочину залежить від волі останнього. 2) ст. 132-2 Конституції України передбачено, що Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Вказана справа є малозначною відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України. Відповідно до ст.58,60 ЦПК України, позов подано представником позивача, що підтверджується належним чином засвідченою копією Довіреності, строк дії якої не сплив станом на день звернення до суду з вказаним позовом. 3) Щодо підтвердження перерахування коштів, то вказана інформація (про проведення успішних транзакцій) зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача, оскільки такі документи є банківською таємницею. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані Первісними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів Факторингу. Позивачем було ініційовано запит до Первісних кредиторів на надання вказаної інформації (щодо надання (перерахування) коштів Відповідачу), а також додаткових розрахунків заборгованості, проте станом на сьогоднішній день відповідь не отримано. Враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Позивач не є банківською установою, а тому не може надати суду виписку по особовому рахунку. Проте, Відповідач самостійно може надати виписку по особовому рахунку станом на дату укладення кредитного договору. Учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або (ч.1 ст.106 ЦПК України) висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо відповідач буде не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до позовної заяви Розрахунку, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. 4) Щодо правничої допомоги, то розумність розміру гонорару адвоката повинна встановлюватись судом на підставі поданих стороною доказів. Інша сторона має право клопотати про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат та доводити суду встановленими засобами доказування необхідність їх зменшення. Таким чином, керуючись ст..ст. 43, 133, 137, 141 ЦПК України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заперечує щодо висунутих адвокатом вимог в частині правничої допомоги, в зв`язку з неспіврозмірністю заявлених до відшкодувань витрат, оскільки представником відповідав не надано доказів витрат на правову допомогу, які було здійснено відповідачкою, а також не надано доказів надання таких послуг (відсутні Акт приймання-передачі виконаних робіт, тощо). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не звилася. Про розгляд справи була повідомлена відповідно до вимог ЦПК України. З заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталася.

Представник відповідачки адвокат Вишняков Д.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві.

Вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

15.07.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №09158-07/2021, відповідно до п.п.1.1. п. якого, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 7500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник надав відповідачці кредит строком на 16 днів, тобто, до 30.07.2021 (п.1.2), зі сплатою 365,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% на добу (п.1.3). Тип процентної ставки фіксована. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку встановленому Договором.

29.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 29.12.2021 до Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №09158-07/2021 від 15.07.2021 у сумі 27 375,00 гривень, з яких: 7 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19 875,00 гривень - заборгованість по відсотках.

Також, 18.07.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №/448475, який підписаний електронним підписом позичальниці, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить пункт 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник надав відповідачці кредит строком на 16 днів, тобто, до 02.08.2021 (п.1.2), зі сплатою 912,5% річних в розрахунку 2.5 % на добу (п.1.3). В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку встановленому Договором.

Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Графік розрахунків.

Відповідно до п.п. 6.1. п.6 Кредитного договору, Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 6.8. п.6 Кредитного договору, Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансовою кредиту Товариства.

В подальшому 02.08.2021 між сторонами було узгоджено подовження строку дії Договору (здійснено пролонгацію договору) №/448475 від 18.07.2021 строком на 15 календарний днів (до 16.08.2021), що підтверджується Заявкою від 02.08.2021, відповідно до якої станом на 16.08.2023 ОСОБА_1 повинна була сплатити ТОВ «ГОУФІНГОУ» грошові кошти у сумі 5 500,00 гривень, з яких сума кредиту за договором 4000,00 гривень, проценти за користування кредитом за вказаний період (з 02.08.2021 по 16.08.2021) 1 500,00 гривень.

19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №/448475 від 18.07.2021 в сумі 14 400,00 гривень, з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 400,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 22.07.2021 між ТОВ «Кредитна установа «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/709402, який підписаний електронним підписом позичальниці, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п. 1.1. п. 1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник надав відповідачці кредит строком на 15 днів, тобто, до 05.08.2021 (п.1.2), зі сплатою 912,5% річних в розрахунку 2.5 % на добу (п.1.3). В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку встановленому Договором.

Згідно з п. 2.3. п.2 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 1.6. п. 1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства -https://www.eurogroshi.com.ua/.

Відповідно до п. 6.1. п.6 Кредитного договору, Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 6.7. п.6 Кредитного договору, Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансовою кредиту Товариства.

19.04.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Кредитна установа «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» укладено Договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №/709402 від 22.07.2021 в сумі 19 575,00 гривень, з яких: 5 400,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 175,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Згідно ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як передбачено ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до абзацу другого ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з ст.652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Із матеріалів справи суд установив, що кредитні договори підписано за допомогою електронного підпису. Отже, враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст. ст. 205, 207 ЦК України.

Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договорів, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до розрахунків заборгованостей, заборгованість відповідачки по тілу кредиту складає:

за договором №09158-07/2021, укладеним 15.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» - 27 375,00 гривень, з яких: 7 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19 875,00 гривень - заборгованість по відсотках;

за договором №/448475, укладеним 18.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ» - 14 400,00 гривень, з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 400,00 гривень - сума заборгованості за відсотками;

за договором №/709402, укладеним 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄАПБ» - 19 575,00 гривень, з яких: 5 400,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 175,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідачкою було отримано кошти за кредитними договорами, проте, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів згідно з умовами Договорів не виконано, заборгованість не була погашена ні попереднім кредиторам, ні позивачу, то вимоги Товариства в частині вимог щодо стягнення заборгованості за основним боргом у сумі 16 900,00 гривень = (7 500,00 + 4 000,00 +5 400,00) є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідачки на те, що вона не отримувала грошових коштів від вказаних установ, а позивачем не надано доказів надання їй кредитних коштів на виконання умов спірних договорів не знайшло свого підтвердження.

Так, враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальниці, всі правовідносини між нею та установою (банком-еквайром) регулюються Постановою НБУ №705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів».

Відповідачка не скористалася своїм правом, щоб надати виписку по особовому рахунку станом на дату укладення кредитних договорів, а також станом на час розгляду справи.

Положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Вказаний правовий висновок зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010.

Крім того, відповідачка не була позбавлена права подати до суду власний розрахунок або висновок експерта, складений на її замовлення, що передбачено ч.1 ст.106 ЦПК України, оскільки якщо відповідач буде не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду.

Відповідачка таким правом не скористалася, відповідного розрахунку та виписки по картковим рахункам, відкритим на її ім`я, суду не надала.

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Що стосується нарахованих сум заборгованостей за відсотками суд приходить до наступного.

Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10цс/18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що загальний розмір заборгованості по відсоткам, яку Товариство просить стягнути з ОСОБА_1 складає 44 450,00 гривень, з яких:

за договором №09158-07/2021, укладеним 15.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» - 19 875,00 гривень;

за договором №/448475, укладеним 18.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ» - 10 400,00 гривень;

за договором №/709402, укладеним 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄАПБ» - 14 175,00 гривень.

Судом встановлено, що заборгованість за відсотками відповідно до розрахунків заборгованості нарахована поза межами строку дії кредитних договорів, а тому суд вважає за необхідне здійснити перерахунок даної заборгованості з урахування строків кредиту за вищевказаними договорами, отже:

за договором №09158-07/2021, укладеним 15.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ», де строк кредитування становить 16 днів (до 30.07.2021) фіксована процентна ставка становить 1,00% на добу, заборгованість по відсоткам становить 1 200,00 гривень;

за договором №/448475, укладеним 18.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ», де строк кредитування становив 16 днів (до 02.08.2021), а в подальшому був подовжений на 15 днів (до 16.08.2021), фіксована процентна ставка становить 2,5% на добу, заборгованість по відсоткам становить 3 100,00 гривень (1 600,00 + 1 500,00);

за договором №/709402, укладеним 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄАПБ» - 2 025,00 гривень, де строк кредитування становить 15 днів (до 05.08.2021), фіксована процентна ставка становить 2,5% на добу, заборгованість по відсоткам становить 2 025,00 гривень.

Загальна сума заборгованості по відсоткам за вищевказаними договорами становить 6 325,00, а тому саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на вищевказане, заборгованість по відсоткам у сумі 38 125,00 гривень = (44 450,00 6 325,00) не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено пролонгацію вищевказаних договорів, що давало б можливість продовження нарахування відсотків за користування кредитом на суми, зазначені у розрахунках.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).

Суд встановив, що спірні Договори між відповідачем та кредитними установами було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, що і є письмовою формою правочину. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті Товариств подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту.

У п.7 спірних Договорів, «Реквізити та Підписи Сторін» та Додатках до них, зазначено електронний підпис фізичної особи « ОСОБА_1 » Електронний підпис W17478 (договір від 15.07.2021), R68209 (договір від 18.07.2021), R36426 (заява від 02.08.2021 про пролонгацію Договору від 18.07.2021) та R10069 (договір від 22.07.2021).

За правилами ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, суд вважає, що укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позичальниціа, ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі.

Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

Разом з тим, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22 ч.1 ст.1 цього Закону).

Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Так, зі змісту розділу 4 спірних Договорів, вбачається, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до законодавства України та Договору. У разі, якщо Клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п.1.2 цього Договору та/або в Додатку до цього Договору, проценти передбачені в п.1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

У постанові від 28.03.2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у сумі 23 225,00 гривень, з яких заборгованість:

за кредитним договором №09158-07/2021 від 15.07.2021 у сумі 8 700,00 гривень, з яких: 7 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1 200,00 гривень - заборгованість по відсотках;

за договором №/448475, укладеним 18.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ» - 7 100,00 гривень, з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 100,00 гривень - сума заборгованості за відсотками;

за договором №/709402, укладеним 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄАПБ» - 7 425,00 гривень, з яких: 5 400,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 025,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 016,16 гривень (2684,00*(23 225,00*100%/ 61 350,00)).

Що ж стосується зауважень представника відповідачки про повноваження представника позивача, сумнівності договорів Факторингу та те, що стягнення заборгованості з відповідачки за трьома кредитними договорами не може бути предметом розгляду в одній конкретній справі суд приходить до наступного.

Статтею 132-2 Конституції України передбачено, що Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності визнані судом малозначними.

Відповідно до п.3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність. за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

На підтвердження повноважень представника Позивача до позовної заяви було долучено належним чином засвідчену копію Довіреності, строк дії якої до 31 грудня 2023 року, що є свідченням виконання Позивачем вимог ч.7 ст.177 ЦПК України в частині підтвердження повноважень представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно до ст. 11 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості про: 1) повне та скорочене (за наявності) найменування товариства; 2) органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень; 3) порядок вступу до товариства та виходу з нього.

Відповідно до ст. 15 Статуту ТОВ «ФК «ЄАПБ», затвердженого рішенням Учасника №15/158 від 03.05.2019, одноособовим Виконавчим органом Товариства є Генеральний Директор, який здійснює управління поточною діяльністю Товариства.

Відповідно до пп.15.4.1. Статуту ТОВ «ФК «ЄАПБ», Генеральний Директор обирається (призначається) Загальними зборами учасників.

Відповідно до пп.15.5.6. Статуту ТОВ «ФК «ЄАПБ», Генеральний директор має право видавати довіреності третім особам на здійснення дій від імені Товариства.

Представником позивача в обґрунтування законності звернення його з вказаним позовом до суду було подано письмові документи, які підтверджують повноваження Генерального директора ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ревунова Р.О., а саме: Витяг зі Статуту ТОВ «ФК «ЄАПБ» затвердженого рішенням Учасника №15/158 від 03.05.2019; копію протоколу № 41 Загальних зборів Засновників (Учасників) ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 26.06.2014; копію наказу № ФК125 - к від 02.07.2014 про призначення Генерального директора ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Також, позивачем надано усі необхідні докази того, що укладені між ним та первісними Кредитними установами договори Факторингу були вчинені відповідно до вимог чинного законодавства України.

Доказів протилежного представником відповідачки надано не було, а його посилання щодо сумнівності цих договорів, є виключно його суб`єктивною думкою, не підтвердженою жодними доказами у відповідності до положень ст.ст.76-81 ЦПК України.

Що з стосується витрат адвоката на правничу допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Адвокатом Вишняковим Д.О. за час розгулу справи у суді не було подано Договору про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого між ним та відповідачкою було зумовлено перелік повноважень адвоката, розмір гонорару, визначено обсяг робіт та послуг, які адвокат повинен був надати Клієнту.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, прайсу, детального опису робіт, рахунків, тощо).

Адвокатом у відзиві на позов було заявлено орієнтовний розмір витрат відповідачки, пов`язаних з розглядом вказаної справи, що становить 10 000,00 грн.:, з яких: складання відзиву на позовну заяву - 3 000 грн.; складання заперечень на відповідь на позовну заяву: 3 000 грн.; участь у двох судових засіданнях у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя: 2x2 000 грн. - 4 000 грн.

Також у відзиві зазначено, що відповідачка надасть акти виконаних робіт (наданих послуг), докази надання грошових коштів тощо у встановленому законом порядку.

Станом на день розгляду справи, будь-яких документів ані відповідачкою, ані адвокатом подано не було.

Представник позивача у відповіді на відзив, посилаючись на позицію Верховного Суду у справі № 910/4201/19 (постанова від 07 вересня 2020р.), Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16 (постанова від 27 червня 2018 р.), Верховного Суду у справі № 509/5043/17 ( постанова від 09 жовтня 2020 р.) зазначив, що адвокатом та відповідачкою не було надано доказів отриманих правничих послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то суд буле розглядати справу та приймати рішення враховуючи отримані докази.

Разом з тим, положеннями ч.1 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). У такому разі суд призначає ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 Кодексу (ч. ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).

З огляду на вказане, суд роз`яснює, що відповідачка або її представник адвокат Вишняков Д.О. мають право протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення звернутись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду з питань розподілу витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість у сумі 23 225 (двадцять три тисячі двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок,, з яких заборгованість:

за кредитним договором №09158-07/2021 від 15.07.2021 у сумі 8 700,00 гривень, з яких: 7 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1 200,00 гривень - заборгованість по відсотках;

за договором №/448475, укладеним 18.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ» - 7 100,00 гривень, з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 100,00 гривень - сума заборгованості за відсотками;

за договором №/709402, укладеним 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄАПБ» - 7 425,00 гривень, з яких: 5 400,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 025,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» витрати по сплаті судового збору у сумі 1 016 (одна тисяча шістнадцять) гривень 16 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2023.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд.30, м. Київ, 01032, код. .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова