Справа № 304/1812/23 Провадження № 2-о/304/72/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання Галас А.Ю.,

розглянув в порядку окремого провадження цивільну справу № 304/1812/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

заявник звернулася до суду та просить встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , заповнена 15 березня 1963 року на ім`я « ОСОБА_2 » належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивує заяву тим, що звернулася до Голвоного управління ПФУ у Закарпатській області задля призначення пенсії по втраті годувальника, де було виявлено розбіжності у написанні імені її померлого батька, а саме у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненій 15 березня 1963 року, ім`я її батька ОСОБА_3 записано як « ОСОБА_2 ». У той же час у свідоцтві про її народження та свідоцтві про смерть батька такий записаний як « ОСОБА_3 ». Оскільки такі розбіжності позбавляють її права оформити пенсію по втраті годувальника, тому змушена звернутися до суду та просить задовольнити її заяву.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити вимоги заяви у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у судове засідання також не з`явилася, направивши пояснення по справі, в яких вказувала на те, що через розбіжності у документах заявника вона не може скористатися своїм правом на призначення пенсії по втраті годувальника. Просила розглянути заяву без участі представника, враховуючи подане письмове заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася заявник ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що стверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11 червня 1971 року.

Також встановив, що з 1999 року заявнику ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства безстроково, що підтверджується Висновком № 526 про час настання інвалідності, Довідкою МСЕК серії 2-18 АГ № 036397 та пенсійним посвідченням щодо призначення пенсії як інваліду дитинства серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане повторно Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05 серпня 2023 року.

Втративши годувальника, заявник звернулася до відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у місті Перечині з метою призначення пенсії по втраті годувальника, де було встановлено, що у трудовій книжці її батька, заповненій 15 березня 1963 року, прізвище, ім`я та по батькові записане як « ОСОБА_2 » (на рос. мові), 1940 року народження, що не збігається із записами свідоцтва про народження заявника та свідоцтва про смерть її батька, через що пенсія заявнику ОСОБА_1 не призначена.

Відтак наведені розбіжності перешкоджають заявнику ОСОБА_1 як такій, що втратила годувальника, реалізувати своє право на оформлення та відповідно отримання пенсії по втраті годувальника.

Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, а це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, зважаючи на вказані норми закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що її вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 258, 259, 263, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка, заповнена 15 березня 1963 року на ім`я « ОСОБА_2 », 1940 року народження, належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, ; місцезнаходження: 88008 Закарпатська область м. Ужгород, пл. Народна, 4.

Головуючий: Чепурнов В. О.