Провадження № 2-з/760/392/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом - адвоката Нєсвєтової Ю.О.,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі

за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини та

зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, в якому просить визнати місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 та покласти судові витрати на відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою від 18 жовтня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

26 травня 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача - Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, в якому позивач за зустрічним позовом просить відмовити у задоволенні первісної позовної заяви ОСОБА_2 та визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 за адресою проживання батька ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом на його користь судовий збір.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва зустрічну позовну заяву було залишено без руху, позивачу за зустрічним позовом надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 01 вересня 2022 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Вимоги за зустрічною позовною заявою об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини.

05 вересня 2023 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_2 повернути в Україну дитину ОСОБА_5 для проживання за постійним місцем реєстрації до вирішення спору про місце проживання дитини;

- розблокування його номеру телефону НОМЕР_1 у месенджерах (вайбер, вотсап, телеграм) та налагодження щоденного відеозв`язку (спілкування з донькою з 19 год по 20 год за допомогою месенджерів (вайбер, вотсап, телеграм);

- встановлення місця проживання його дитини (країна, місто, адреса), у зв`язку з тим, що така інформація йому не відома до вирішення справи по суті.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 переховує дитину від ОСОБА_5 від батька ОСОБА_1 . Після повномасштабного вторгнення військ РФ до України 24 лютого 2022 року позивач перестала виходити на зв`язок, згодом йому стало відомо, що вона з донькою виїхали за кордон до Іспанії м. Аліканте, де перебуває зараз йому невідомо. Вказав, що близько півтора року він не бачить свою дитину, що може призвести до руйнування нормальних психо-емоційних зв`язків між ним та донькою.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 вимоги заяви про забезпечення позову підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Суть висновків ЄСПЛ у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22 вказано, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 травня 2021 року в справі №761/25101/20, від 25 листопада 2020 року в справі № 760/15413/19, від 15 вересня 2021 року в справі №752/6099/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 16 березня 2023 року у справі №520/13963/17.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що він із незалежних від нього причин не має можливості вільно спілкуватися зі своєю малолітньою донькою, що призводить до втрати зв`язку між батьком та дитиною.

Установивши наявність обставин, які позбавляють відповідача можливості спілкуватися з малолітньою дочкою, яка після повномасштабного вторгнення РФ до України 24 лютого 2022 року виїхала із матір`ю - позивачем ОСОБА_2 до Іспанії, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною та відсутності обставин, які б свідчили, що таке спілкування має негативний вплив на нормальний розвиток дитини, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково та зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити щодня у будні дні з 19 години протягом п`ятнадцяти хвилин контакт батька з малолітньою донькою шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» та/або програм «Zооm», «Skyре».

Такий вид забезпечення позову на даний час буде достатнім для ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача.

Разом з тим здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття інших заходів забезпечення позову - щодо зобов`язання ОСОБА_2 повернути в Україну дитину ОСОБА_5 для проживання за постійним місцем реєстрації до вирішення спору про місце проживання дитини, а також встановлення місця проживання його дитини, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити контакт батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» та/або програм «Zооm», «Skyре» щодня у будні дні з 19 години 00 хвилин протягом 15 (п`ятнадцяти ) хвилин.

У задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова