Провадження №2/521/76/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступниками якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася Одеська міська рада з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності, та просить суд визнати спадщину після смерті ОСОБА_7 , що складається з двокімнатної квартири загальною площею - 40,3 кв.м., житловою площею - 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою; визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру загальною площею - 40,3 кв.м., житловою площею - 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.
У останнє судове засідання представник позивача не з`явився, сповіщений належним чином. Надав просив суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив слухати справу у його відсутності в заочному порядку.
Залучені до участі у справі правонаступники первісних відповідачів в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, та відзив на позов суду не подали.
Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що 12.10.2009р. заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 2-6071/2009 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , нібито укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , та визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 40,3 кв.м. Шт.2 а.с.20-21)
23.12.2010р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 2о/284/10 за заявою Одеської міської ради, за участю заінтересованої особи - виконавчого комітету Одеської міської ради, визнано квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована за ОСОБА_7 , відумерлою спадщиною. (т.2 а.с.22-23)
11.03.2011р. право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2010 року № 2о-284/10.(т.1 а.с.12-13)
04.10.2016р. рішенням апеляційного суду Одеської області у справі № 2-6071/2009 апеляційна скарга Одеської міської ради задоволена, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2009 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , визнання права власності на зазначену квартиру відмовлено.
09.11.2016р. до П`ятої одеської державної нотаріальної контори звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що складається з квартири АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 його нібито син - ОСОБА_1 . (т.1 а.с.15)
09.11.2016р. державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні копії документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та його нібито батьком - ОСОБА_7 , а також нотаріусу не були надані для огляду оригінали документів, що підтверджують родинні стосунки між померлим та спадкоємцем, оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.(т.1 а.с.16)
24.01.2017р. ухвалою апеляційного суду Одеської області закрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2010 року по справі № 2о/284/10 за заявою Одеської міської ради, за участю заінтересованої особи - виконавчого комітету Одеської міської ради, про визнання спадщини відумерлою. (т.1 а.с.17-19)
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2010р. у справі № 2о/284/10 за заявою Одеської міської ради, за участю заінтересованої особи - виконавчого комітету Одеської міської ради, яким визнано квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована за ОСОБА_7 , відумерлою спадщиною залишено без змін. (т.1 а.с.22-24)
22.08.2018р. постановою Верховного Суду касаційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року та касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017 року задоволена, ухвала апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017 року скасовані, справа № 2о/284/10 передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України - наявність у справі окремого провадження спору про право. (т.1 а.с.25-27)
30.07.2019р. постановою Одеського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_5 та апеляційна скарга ОСОБА_1 по справі № 2о/284/10 задоволена частково, заява Одеської міської ради, за участю заінтересованої особи - виконавчого комітету Одеської міської ради, про визнання спадщини відумерлою залишена без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) та ч. 6 ст. 294 діючої редакції ЦПК України - наявність у справі окремого провадження спору про право.(т.1 а.с.28-31)
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть. (т.1 а.с.134)
Згідно повідомлення Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 01.04.2020р. станом на 01.04.2020р.. спадкова справа до майна ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одеса не відкривалася. (т.1 а.с.161)
Разом з тим, згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 04.08.2020р. за адресою, по якій був зареєстрований померлий ОСОБА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (т.2 а.с.59звор.)
Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік ОСОБА_6 , а також матеріали відповідної спадкової справи містять відомості про сина померлої ОСОБА_5 , який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 .
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21.07.2023р. до участі у справі в якості правонаступників померлого ОСОБА_1 залучено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1 а.с.245-246)
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2023р. залучено до участі у справі в якості правонаступників ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . (т.2 а.с.81-82)
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтями 1216 - 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Відповідно до ст. 338 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Отже, на момент відкриття спадщини після померлого ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_2 належала спадкодавцю на праві власності, тобто, входила до складу спадщини, а тому, враховуючи відсутність у спадкодавця на даний час спадкоємців за заповітом і за законом, які б прийняли спадщину, вказана квартира є відумерлою спадщиною та власністю територіальної громади міста Одеси за заявою Одеської міської ради.
Територіальна громада не є власником спірного майна до ухвалення судом рішення про визнання спадщини відумерлою, однак в силу закону на орган місцевого самоврядування покладено обов`язок по захисту прав територіальної громади, що свідчить про наявність законного інтересу який полягає в тому, щоб майно, яке може бути визнане відумерлою спадщиною, не було незаконно виведено зі спадкової маси, оскільки від цього залежить подальша можливість переходу такого майна у власність територіальної громади.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини втручання держави в право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання.
У своїй діяльності Європейський суд з прав людини керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Втручання у право мирного володіння майном та право на повагу до житла, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, може розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, статті 8 Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами особи, яка заявила про захист права, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання.
Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Оскільки відповідачами не визнається право власності позивача на спірну квартиру, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 334-338, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 319, 392, 1216-1218, 1220, 1221, 1261, 1268-1269, 1270, 1277 Цивільного кодексу України, суд
Позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступниками якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_5 а про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності - задовольнити.
Визнати спадщину після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з двокімнатної квартири загальною площею - 40,3 кв.м., житловою площею - 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою.
Визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру загальною площею - 40,3 кв.м., житловою площею - 29,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30-ти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня отримання копії рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено 25 серпня 2023 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН