Справа№592/3268/23
Провадження №2/592/1025/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді Катрич О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дядечко Г.В.,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка через представника звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2022 р. о 11.57 год. в м.Суми по вул. Г.Сумщини, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не надав перевагу в русі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка переходила проїжджу частину на нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивачці були завдані легкі тілесні ушкодження, а відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності. У зв`язку із отриманими травмами, позивачка зверталася за медичною допомогою до лікаря-нейрохірурга та офтальмолога, які призначили їй ліки, вона довго лікувалася та і по теперішній час також. Після ДТП у позивачки почалися приступи постійного страху, що супроводжувалися вкиданням в жар (до 6 приступів на день); постійне вранішнє відчуття страху; боязнь переходити дорогу. Внаслідок чого Позивачка вимушена відвідувати невролога та психотерапевта, постійно приймати заспокійливі та інші дороговартісні препарати призначені лікарями (виписки призначених ліків та докази їх придбання додаються). Як вбачається з медичної амбулаторної карти Позивачки, останній лікарем психотерапевтом поставлено діагноз «розлад адаптації тривожний синдром». Станом на момент направлення заяви до страхової компанії позивачка понесла витрати на лікування в сумі 2 357.59грн. Як вбачається з листа ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» №1009/25-00/03 від 28.02.2023 позивачці відшкодовано 1 963.40грн. витрат на лікування наслідків ДТП та 98.17 грн. моральної шкоди згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.» Проте, позивачка і надалі несе матеріальні витрати на своє лікування (відновлення свого ушкодженого здоров`я через неправомірні дії відповідача), а саме у період з 15.01.2023 по 28.02.2023 позивачка вимушена була придбати ліки призначені лікарем психотерапевтом на суму 1 179,80 грн. Розмір шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 , яку понесла остання через протиправні дії відповідача, та невідшкодовані страховою компанією становить 1 573,99 грн. та складається з: 394,19 грн. витрати на препарати вітамінів групи Б (Неовітам та АЕвіт), призначені позивачці лікарем -психотерапевтом та не відшкодовані страховою компанією (фіскальні чеки №23115 та№23117 від 04.01.2023 та від 07.01.2023); -1179.80 грн. витрати на лікарський препарат Мебікар 1С, призначений позивачці лікарем -психотерапевтом та придбаний після звернення до страхової компанії (фіскальні чеки №29483 від 15.01.2023, №30361 від 26.01.2023, № від 04.02.2023. №32070 від 14.02.2023 та №33387 від 28.02.2023). Позивачка, маючи поважний вік (63 роки), будучи пенсіонером, зазнавши тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій відповідача, вимушена нести постійні матеріальні витрати на відновлення свого ушкодженого здоров`я, відчуває вже протягом трьох місяців постійні душевні страждання, страхи, боязнь переходи дорогу, необхідність постійно відвідувати лікаря невролога та психотерапевта, отримавши відмову відповідача жодним чином полегшити як матеріальні втрати гак і моральні страждання, отримавши істотні змінити у її життєвих стосунках вважає, що розмір моральної шкоди, які відповідач мас відшкодувати їй становить 40 000,00 грн. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 41 573 грн. 99 коп. шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, з яких 1 573.99 грн. шкода, пов`язана з лікуванням потерпілої та 40 000.00 грн. моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Представник позивача-адвокат Паламаренко Т.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, а також витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Представник відповідача-адвокат Вовк О.В. та відповідач надали суду відзив, в якому зазначили, що у скоєнні ДТП, крім вини ОСОБА_2 , наявна також вина позивачки по справі. Свою вину під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він визнав через похилий вік позивачки, щоб якомога менше спричини ти їй як фізичні так і моральні страждання. Так ОСОБА_1 під час перетину проїзної частини порушила п.п. 4.7, 4.10, 4.14 ПДР. Також відповідач пропонував їй допомогу матеріального характеру, але вона відмовлялася її отримувати. Вказує, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та тими захворюваннями, які виниклі у позивачки по справі. Позивачка до медичних установ зверталась за власним бажанням, без направлення сімейного чи іншого лікаря. Витрати на препарат Мебікар в сумі 1 179.80 три., придбаний після звернення до страхової компанії, отже після його придбання позивачка по справі повинна була звернутись до страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування, та надати відповідні докази, однак нею таких дій вчинено не було. Отже вважають, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо спричиненої моральної шкоди, вважають, що достатньою є сума, яку було сплачено страховою компанією (страхова компанія сплатила 98.17 грн. (1963.40(сума страхової виплати ) х5%). Відсутні жодні належні та допустимі докази про право на отримання сум, більших від страховою відшкодування. Позивач не падав належного розрахунку стосовно стягнення спричиненої моральної школи, що може бути підставою відмови у задоволенні позовних вимог. (а.с. 57-58)

У судовому засіданні адвокат Вовк О.В., доводи, вказані у відзиві підтримав та просить відмовити у задоволенні позову, а також вважає витрати на правову допомогу занадто завищеними, враховуючи складність справи, невеликий стаж роботи адвоката Паламаренко Т.І. та відсутність конкретного переліку виконаних робіт.

21.04.2023 року надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що вина відповідача є повністю доведеною та не підлягає повторному доказуванню. При цьому вина возивачки у ДТП, яка відбулась 11.12.2022 не встановлена, а твердження відповідача про її наявність є ніщо інше як його міркування з метою ухилення від відшкодування шкоди. Позивачкою не порушено жодного з вищезазначених пунктів ПДР як і вбачається з запису відео реєстратора. Дійсно відповідач декілька разів зателефонував позивачці, навіть при зустрічі обіцяв відшкодувати витрати на лікування, але як вже було зазначено в позовній заяві, всі ці обіцянки припинилися після того, як відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності у справі №591/6773. Після ухвалення судом рішення, відповідач різко змінив свою позицію до позивачки, в телефонному режимі вказав, що саме вона винна в тому, що потрапила під машину, і вказав про відшкодовування матеріальних витрат на відновлення її здоров`я через страхову компанію. Висновки відповідача про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та тими захворюваннями, які виникли у позивачки є необгрунтованими, так як вона 11.12.2022 саме внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, отримала тілесні ушкодження та була доставлена на кареті швидкої медичної допомоги в Сумську обласну клінічну лікарню де їй було надано медичну допомогу та лікар-нейрохірург їй встановив діагноз та надав рекомендації. Після ДТП її стан потребує лікування, тому у період з 15.01.2023 по 28.02.2023 позивачка вимушена була придбати ліки, призначені лікарем психотерапевтом на суму 1 179,80 грн. Що стосується незадовільного стану здоров`я відповідача та перебування на його утриманні дружини, дитини та батьків, то надані документи зовсім нічого не підтверджують. (а.с. 82-86)

Представник третьої особи, страхової компанії, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав .

Так, відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми від 26.12. 2022 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 850 грн. У даній постанові зазначено, що ОСОБА_2 у судовому засіданні вину визнав, що 11.12.2022 р. о 11.57 год. в м.Суми по вул. Г.Сумщини, керуючи транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не надав перевагу в русі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка переходила проїжджу частину на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження. Своїми діями порушив ОСОБА_2 п.18.1 ПДР. Дана постанова в суді вищої інстанції ніким не оскаржувалась та 06.01.2023 року набрала законної сили. (а.с.10)

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Спір не було врегульовано мирним шляхом до подачі позову до суду, хоча сторони намагалися, про що і не заперечували. (а.с.62-63)

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодження її майна.

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 згідно страхового полісу № 208842820 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», строк дії якого з 11.05.2022 року по 10.05.2023 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну-130 000 грн. (а.с.147), на підставі чого потерпіла 08.01.2023 року звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно листа від 28.02.2023 року страхова компанія надала відповідь представнику потерпілої про те, що 02.02.2023 року ОСОБА_1 було перераховано на банківський рахунок страхове відшкодування в сумі 2061 грн. 57 коп., них 1963 грн. 40 коп. витрат на лікування наслідків ДТП та 98 грн. 17 коп. маральної шкоди згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". (а.с. 125-136)

Відповідно до ст.22 п.22.1 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 22.3.визначено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону.

Згідно наданих копій чеків на ліки, які призначив потерпілій лікар-психотерапевт згідно наданої медичної документації, ОСОБА_1 витратила обґрунтовану суму в розмірі 1573 грн. 99 коп., яка залишилась невідшкодованою страховою компанією, і яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. (а.с. 21-25), а доводи відповідача та його представника з приводу того, що позивачка зверталася до медичних установ за власним бажанням без направлення сімейного чи іншого лікаря і що придбавала вітаміни та препарат Мебікар 1С, які не пов`язані із ДТП і вже після звернення до страхової компанії, суд не може прийняти їх до уваги, так як спростовуються наданими позивачкою доказами, де саме і вказано у виписках лікарів, що після того, як відбувся наїзд на пішохода вдень, серед міста Суми 11.12.2022 р., у позивачки і погіршився стан здоров`я і були виписані для покращення її стану здоров`я необхідні ліки. Слід зазначити, що особа, яка себе погано почуває може вільно звернутися до будь-якого лікаря на власний розсуд для надання їй медичної допомоги без обов`язкового направлення від сімейного лікаря на підставі Конституції України, Основ законодавства України про охорону здоров`я. Крім цього, той факт, що ОСОБА_1 зверталася до лікарів вже після того, як страхова компанія їй частково відшкодувала майнову шкоду, свідчить лише про те, що після подій 11.12.2022 р. вона і досі потребує лікування.

Також суд не погоджується із доводами відповідача та його представника, що позивачка також винна у ДТП, яке відбулося 11.12.2022 року, так як порушила п.п. 4.7, 4.10, 4.14 ПДР, оскільки вона не порушувала цих пунктів, коли переходила дорогу на пішохідному переході і ці пункти не можна застосувати відносно тієї дорожньої ситуації, яка склалася. Такі обставини щодо пішохода не були встановлені і у постанові Зарічного районного суду м. Суми від 26.12.2022 р. Так, дослідивши разом із учасниками процесу відеозапис з відеореєстратору та фотокарток, слід зазначити, що ОСОБА_1 переходила проїжджу частину нерегульованим пішохідним переходом, що прямо передбачено ПДР та переходила дорогу по лініях тротуарів або узбіч. Крім того, з наданого до суду запису з відео реєстратора вбачається, що на момент як позивачка з`явилася а полі зору відповідача, вона переходила проїжджу частину та вже була на її середині (пройшла три смуги руху - залишилось дві) і ніхто із водіїв інших т.з. на неї не наїхав. Позивачка, побачивши як в її сторону їде автомобіль під керуванням відповідача, який не пригальмував і не почав зупинятись, навпаки сама пришвидшилась, намагаючись від нього втекти і це явно зафіксовано на запису. В цей момент саме відповідач не виконав п.18.1 ПДР, яким передбачено, що «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». (а.с. 61, 87-96)

Що ж стосується відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , суд вважає, що діями відповідача позивачці завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, які вона зазнала внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень в результаті ДТП, з якими вона безпосередньо після наїзду зверталася до медичного закладу, потім до лікарів і на даний час продовжує лікуватися, що підтверджується матеріалами справи, тобто медичною документацією, які є доказами у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України. Тому посилання відповідача та його представника з приводу того, що сума сплачена страховою компанією в розмірі 98 грн. 17 коп. є достатньою, суд вважає безпідставними. (а.с. 15-25, 99) Разом з цим, відповідно до ст. 23 ЦК України при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, а також інші обставини, які мають істотне значення і враховуючи підстави відповідальності, передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, керуючись принципами розумності, справедливості та виваженості, тому вважає, що моральна шкода, завдана ОСОБА_1 складає 25 000 грн., яку необхідно стягнути із ОСОБА_2 . В іншій частині позовних вимог позивачу слід відмовити за їх необгрунтованістю.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки витрат на правову допомогу в сумі 6392 грн. із заявлених 10 000 грн., які є доведеними згідно складених документів, а саме договору № 04/01 від 04.01.2023 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, в якому визначена сума гонорару 10 000 грн., прибуткового касового ордеру № 01 від 10.01.2023 р., копії Акту приймання-передачі наданих юридичних послуг від 11.10.2023 р., копії прибуткого касового ордеру від 11.10.2023р., тому підстав для зменшення суми витрат суд не вбачає і проводить розрахунок пропорційно задоволеним вимогам виключно із суми 10 000 грн. (а.с. 35-41, 137-139)

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору за вимогу матеріального характеру та 2 684 грн. за вимогу морального характеру, так як позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подачі позову до суду .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1573 грн. 99 коп. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 6392 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору за вимогу матеріального характеру та 2 684 грн. за вимогу морального характеру.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Катрич

повний текст складено 02.11.2023