Справа № 754/251/23
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Довгань Г.А.

за участі:

представника заявника адвоката Трилевича О.А.

представника позивача адвоката Приходько Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву відповідача про перегляд заочного рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

21.08.2023 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року заяву відповідача прийнято до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про скасування заочного рішення. Суду пояснив, що відповідачка не з`явилась в судове засідання з поважних причин оскільки хворіла, а також у відповідачки наявні докази, які мають важливе значення для правильного вирішення спору - здійснення платежів по заборгованості протягом 2023 року.

В судовому засідання представник позивача у справі заперечувала проти скасування заочного рішення у справі.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та цивільної справи в цілому, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу даної норми вбачається, що для задоволення заяви про перегляд заочного рішення необхідні дві умови: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні по справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи - відповідачі належним чином повідомлялися про розгляд справи, зокрема обставина того, що відповідачу ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи та дати проведення судових засідань не заперечується представником відповідача, відзив (заперечення) на позовну заяву не подався протягом тривалого часу перебування справи у провадженні Деснянського районного суду м. Києва, докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, в тому числі і під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду зазначені відповідачем та її представником не можуть вважатись такими, що мають істотне значення для вирішення справи, оскільки платежі внесені відповідачкою після дати, яка визначена в рішенні суду як дата визначення суми заборгованості - можуть бути враховані під час виконання постановленого рішення суду. Отже, судом оцінюється як неналежна процесуальна поведінка відповідача, якій достеменно було відомо про провадження у даній справі, однак вона жодним чином не цікавилась рухом даної справи та не сприяла у надані будь-яких доказів у даній справі.

Отже, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення оскільки із поданої заяви про перегляд заочного рішення, не встановлено, що у відповідача наявні докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву відповідача про перегляд заочного рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення даної ухвали.

Суддя: Н.Г.Таран