Справа № 457/969/20 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/2883/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: представника третьої особи ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 11 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Трускавецької міської ради, треті особи: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_1 , про скасування свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на частку у спадщині,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила: скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.03.2019 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В. на ім`я ОСОБА_4 , та визнати право власності по 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 за нею ( ОСОБА_3 ) та за її батьком ОСОБА_4 з 1/2 частки квартири, що належала її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , якій на праві власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Після смерті матері, спадщину прийняв її чоловік (батько позивачки) ОСОБА_4 , який, в подальшому, склав заповіт на ім`я своєї нової дружини ОСОБА_1 , хоча запевняв позивачку, що відмовиться від своєї частки у спадщині на її (позивачки) користь і вся належна матері частка в квартирі перейде їй (позивачці) у власність.

Разом з тим, після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка звернулась до нотаріуса, в якого дізналась, що на належну матері частку в квартирі видано свідоцтво про право на спадщину за законом батькові, який після оформлення права власності на цю частку заповів усю квартиру своїй дружині ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що в такий спосіб, шляхом обману, батько та його нова дружина позбавили її права на належну матері частку в квартирі.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 11 жовтня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.03.2019 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В. на ім`я ОСОБА_4 .

Визнано право власності по 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та за ОСОБА_4 з 1/2 частки квартири, що належала померлій ОСОБА_5 .

Рішення суду оскаржила третя особа ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_3 не проживала разом із своєю матір`ю на момент її смерті і заяви до нотаріуса в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини не подавала, а тому є такою, що не прийняла спадщину після смерті своєї матері, тому у неї немає права вимагати скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.03.2019 року її батьку, а також немає права вимагати визнання за нею права власності на частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Додає, що в порушення норм процесуального закону, ухвала про відкриття провадження у справі від 21.03.2022 року та матеріали позовної заяви на її адресу не надходили і про відкриття провадження у справі вона дізналася вже із оскаржуваного рішення.

Звертає увагу, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем та обрала неправильний спосіб захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Окремо наголошує на тому, що ОСОБА_3 пред`явила свої вимоги до Трускавецької міської ради, яка не може бути належним відповідачем у справі, оскільки саме вона ( ОСОБА_1 ) є спадкоємцем ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого заповіту, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи згідна вона ( ОСОБА_1 ), як правонаступник ОСОБА_4 , на внесення змін в уже існуюче свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку у випадку прийняття спадщини ОСОБА_3 , а тому вимога про визнання свідоцтва недійсним заявлена передчасно, оскільки наявність зазначеного свідоцтва не порушує права позивачки на спадкування та перерозподіл спадщини.

11.07.2023 року позивач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

У судове засідання апеляційного суду після оголошеної у ньому перерви за клопотанням позивачки ОСОБА_3 , остання повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, оскільки судова повістка надсилалась їй рекомендованим листом з повідомленням про вручення на вказану нею адресу зареєстрованого місця проживання, заяви про зміну якого вона до суду не подавала, окрім того, додатково, після повернення адресованого позивачці поштового відправлення з відміткою: «адресат відсутній», вживались заходи щодо повідомлення позивачки засобами мобільного зв`язку (акт від 16.10.2023 року), інформацію про які вона надала суду і заяви про їх зміну до суду не подавала, тому висновок про її належне повідомлення відповідає вимогам ст.131 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи від інших учасників не надходило, тому справу вирішено розглядати у їхній відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника третьої особи в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ) є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.6 т.1).

Мати позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7 т.1).

Заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався.

На момент смерті ОСОБА_5 , разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 , постійно проживав і був зареєстрований її чоловік (батько позивачки) ОСОБА_4 (а.с.58, 114, 117, 120 т.1), що також визнається позивачкою.

Вказана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному із них (а.с.10-11, 121-123 т.1).

Зареєстрованим місцем постійного проживання позивачки ОСОБА_3 з 25.01.1996 року є: АДРЕСА_3 (а.с.5 т.1).

Заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивачка ОСОБА_3 нотаріусу за місцем відкриття спадщини не подавала, що стверджується матеріалами спадкової справи №4/2019, заведеної 04.02.2019 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В. на підставі заяви ОСОБА_4 (а.с.112-127 т.1).

12.03.2019 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 270, видавник: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В., про успадкування належної дружині 1/2 частки в квартирі по АДРЕСА_2 (а.с.78, 124-125 т.1), на підставі якого він зареєстрував своє право власності, ставши власником квартири в цілому (а.с.13, 76, 79 т.1).

04.02.2019 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 на все належне йому майно, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №107 (а.с.15 т.1).

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8, 50 т.1).

Після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись: дочка ОСОБА_3 , подавши 30.04.2020 року нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець обов`язкової частки (а.с.61 т.1), та дружина ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом (а.с.65, 71-73 т.1), з якою ОСОБА_4 зареєстрував шлюб 02.03.2019 року (а.с.68 т.1).

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, законом не встановлено строку для вчинення спадкоємцем вказаної дії, що також зазначено у підпункті 4.10 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595.

Таким чином, ураховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені обставини справи, слід дійти висновку, що лише батько позивачки ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї дружини (матері позивачки) ОСОБА_5 , оскільки на день смерті дружини постійно проживав разом із нею і був зареєстрований за місцем постійного проживання дружини, позаяк, позивачка ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері.

При цьому, необхідно також зазначити, що на момент пред`явлення позивачкою вказаного позову, рішення суду про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері не існувало, а прийняте, в подальшому, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 19 квітня 2022 року про визначення ОСОБА_3 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 було скасоване постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня 2023 року з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 (а.с.261-266 т.1).

Отже, підстав для висновку про порушення прав позивачки оспорюваним нею свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке 12.03.2019 року було видане її батьку ОСОБА_4 , немає, позаяк, в силу положень статей 15, 16 ЦК України, лише порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту в судовому порядку у встановлений законом спосіб.

Окрім того, спадщину після смерті ОСОБА_4 , до якої входить і спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , прийняла його дружина ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, подавши у встановлений законом строк нотаріусу відповідну заяву, а тому Трускавецька міська рада, до якої позивачка пред`явила свої позовні вимоги, є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вказаного позову.

Суд першої інстанції при вирішенні даного спору наведених вище норм матеріального права не врахував та не дав належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення даного спору і є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України та ураховуючи наслідки розгляду справи апеляційним судом, понесені апелянтом ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2977 грн. 20 коп. підлягають стягненню з позивачки ОСОБА_3 .

У зв`язку з перебуванням суддів на підготовці в НШСУ в період з 23 по 27 жовтня 2023 року включно, повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 11 жовтня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2977 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич