Справа № 466/9470/23
Провадження № 2/466/2215/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Хрупа Б.А.,

справа № 466/9470/23,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

14.09.2023 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одноразово у сумі 197100,38 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 липня 2011 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який вони зареєстрували у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1346, однак такий був розірваний 24.01.2022 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова справа № 466/11814/21.

Від шлюбу вони мають двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження і які зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 та проживають разом з позивачкою, перебувають на її повному матеріальному забезпеченні і вихованні.

29 березня 2023 року Шевченківським районним судом м.Львова у справі №466/10165/22 винесено рішення відповідно до якого ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі 3 500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 15.12.2022 р. і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дитини ОСОБА_4 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 15.12.2022 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчі листи перебувають на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження, однак ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей не сплачує.

У 2014 році доньці ОСОБА_3 було діагностовано синдром Кліппель- Треноне лівої нижньої кінцівки. У зв`язку з віком,видом мальформації та рецидивуючими кровотечами доцільним є обстеження та лікування дитини в спеціалізованій клініці (Children's Hospital Medikal College of Wisconsin, USA) або іншій клініці, що має відповідний досвід додаток 13).

Після проведених обстежень ОСОБА_3 був встановлений діагноз судинна вада розвитку лівої нижньої кінцівки, рецидивуючої кровотечі, вкорочення правої нижньої кінцівки. З 31.01.2017 року по 24.09.2018 року дитині проведено ряд консультацій та кілька етапних оперативних хірургічних втручань з корекцією судин та пластикою місцевих тканин в Університетській клініці СВ. Луки (Льовенський католицький університет Брюссель, Центр вроджених вад розвитку судин).

Згідно медичного висновку № 63 від 04.12.2019 року ОСОБА_3 встановлено інвалідність, а позивач являється її представником (опікуном), також ОСОБА_3 проходить програму реабілітації інваліда № 149 від 29.12.2021 року.

За період з 2021 року по початок 2023 року позивачем було придбано медикаменти, медичні матеріали, понесено витрати за консультації лікарів, проживання, обстеження та лікування доньки на загальну суду 394 200, 76 грн.

У зв`язку із вищенаведеним позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь половину вартості додаткових витрати на лікування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одноразово у сумі 197 100,38 гривень.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 14.09.2023 суд відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не прибув повторно, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надходило, відзиву на позовну заяву подано не було.

Ухвалою від 04.10.2023 року вирішено проводити заочний розляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням 14 липня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1346, та був розірваний 24.01.2022 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова /а.с. 13./

Зі свідоцтва про народження копії яких маються в матералах справи серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , серія НОМЕР_2 - ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 ї їх батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.14,15/.

Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з мамою-позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб /а.с.16/ та перебувають на її повному матеріальному забезпеченні.

29 березня 2023 року Шевченківським районним судом м.Львова у справі № 466/10165/22, ухвалено рішення яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі 3 500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 15.12.2022 р. і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дитини ОСОБА_4 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 15.12.2022 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчі листи перебувають на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження /а.с.17-18/, однак як убачається з довідки від 30.08.2023 р. №68821 та розрахунком розміру заборгованості аліментів від 30.08.2023 р., ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей не сплачує /а.с.19-22/.

У 2014 році у доньки ОСОБА_3 було діагностовано синдром Кліппель-Треноне лівої нижньої кінцівки. У зв`язку з віком, видом мальформації та рецидивуючими кровотечами доцільним є обстеження та лікування дитини в спеціалізованій клініці (Children's Hospital Medikal College of Wisconsin, USA) або іншій клініці, що має відповідний досвід /а.с.23/.

У зв`язку із чим позивач звернулася за медичною допомогою до Льовенського атолицького університету БРЮССЕЛЬ (Бельгія), Центр вроджених вад розвитку судин, оскільки на території України лікування такого захворювання не проводяться. З 2015 року ОСОБА_3 є пацієнткою цієї медичної установи де проводяться відповідне лікування, обстеження, тощо.

Після проведених обстежень ОСОБА_3 був встановлений діагноз судинна вада розвитку лівої нижньої кінцівки, рецидивуючі кровотечі, вкорочення правої нижньої кінцівки. З 31.01.2017 року по 24.09.2018 року дитині проведено ряд консультацій та кілька етапних оперативних хірургічних втручань з корекцією судин та пластикою місцевих тканин в Університетській клініці СВ. Луки (Льовенський католицький університет БРЮССЕЛЬ, Центр вроджених вад розвитку судин. /а.с.24-28/.

Згідно медичного висновку № 63 Комунальної Третьої міської клінічної лікарні м.Львова від 04.12.2019 року ОСОБА_3 встановлено інвалідність до 18 років /а.с.29/.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 04.02.2020 року Шевченківським відділом соціального захисту позивач ОСОБА_1 є законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю ОСОБА_3 /а.с.30/.

ОСОБА_3 має індивідуальну програму реабілітації інваліда № 149 від 29.12.2021 року /а.с.31-32/.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року в справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно ч. 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку з проходженням обстежень, лікуванням дитини та проживанням за місцем проходження лікування.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Суд вважає важливими обґрунтування позовних вимог позивачем.

За період з 2021 та поточного 2023 року позивачем відповідно до рекомендацій Університетської клініки СЕН-ЛЮК Католицького університету м. Лювен, Брюссель для лікування та реабілітації дочки ОСОБА_3 придбано медикаменти та медичні матеріали на загальну суму 344542,67 грн. Окрім цього, позивачем понесені витрати на загальну суму 7 773,81 грн. за консультацію лікаря для дочки ОСОБА_3 в Університетській клініці СЕН-ЛЮК Католицького університету м. Лювен, Брюссель в період з 31.12.2021 року 13.01.2022 року /а.с.33-95/.

Також за період перебування дочки ОСОБА_3 в м. Брюсселі пов`язаного із проходження обстеження та лікування останньої в Університетській клініці СЕН-ЛЮК Католицького університету м. Лювен, Брюссель, позивачем понесені витрати на загальну суму 41 884,28 грн. за зняття номера в громадському центрі LE ROSEAU /а.с.96-140/.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до ст. 141 СК України (далі по тексту - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач не надав доказів неможливості сплати коштів на додаткові витрати у лікуванні доньки.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню та із відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати, які складаються із витрат понесених на проходженням обстежень, лікуванням дитини та проживанням за місцем проходження лікування на суму 197 100, 38 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення додаткових витрат на дитину, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в доход держави судовий збір пропорційно задоволеної частини вимог з урахуванням мінімальної ставки судового збору, встановленого на час звернення з позовом, а саме в сумі 1073, 60 грн.

Керуючись ст.3,12,13,77,81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одноразово у сумі 197100,38 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в доход держави 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 вл.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 вл.

Повний текст рішення виготовлений 09.10.2023.

Суддя П. С. Невойт