Справа № 404/7656/23
Номер провадження 2-з/404/63/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Манзюка Т.Ю. про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного чужого володіння, скасування державної реєстрації та визнання права власності.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд: заборонити відповідачу відчужувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :18:113:0107 та заборонити здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав щодо вказаної земельної ділянки до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку та набрання рішенням суду законної сили по справі №404/7656/23.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначено, що у березні 2001 р. померла мати позивача ОСОБА_3 , яка відповідно до заповіту заповіла все своє майно позивачу. 28 грудня 2018 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак дізналась, що житловий будинок, який належав її матері оформлений на іншого власника. У зв`язку з вказаним позивач звернулась до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень державних реєстраторів та визнання права власності. У процесі розгляду справи було з`ясовано, що будинок було знищено, у зв`язку з чим запис про право власності на будинок було закрито. При цьому, земельна ділянка на якій розташований будинок не була предметом розгляду справи.

Вказано, що у липні 2022 року позивач повторно звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину 2/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами та 2/3 частки земельної ділянки, розташованих у АДРЕСА_1 та отримала постанову про відмову у вчиненні дій у зв`язку з тим, що на будинок проведено державну реєстрацію припинення права власності, а право власності на земельну ділянку зареєстровано за іншою особою. Окрім цього, позивачу стало відомо, що на вказаній земельній ділянці ведеться будівництво житлового будинку.

Вважає, що вищевказані факти вказують на те, що відповідач може вжити заходи щодо ухилення від виконання своїх зобов`язань та відчужити наявну у його власності земельну ділянку, а також є ризик реєстрації на земельній ділянці нового об`єкта нерухомого майна. Спірна земельна ділянка протягом останніх 5 років змінила щонайменше 5 власників. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та, або завадити ефективному захисту порушених прав позивача, за захистом яких позивач звернулась до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судом не викликалися в судове засідання учасники справи та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали, додані до заяви, оцінивши доводи представника позивача про необхідність забезпечення позову, і не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Вказана стаття не встановлює для заявника обов`язку надавати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову.

Згідно з положеннями ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії, тощо. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який просить позивач вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що об`єктом, з якого виник спір між сторонами є земельна ділянка по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :18:113:0107.

Матеріали справи містять інформацію, що право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Як вбачається із змісту позовної заяви предметом позову в даній справі є позовні вимоги про витребування земельної ділянки з незаконного чужого володіння, скасування державної реєстрації та визнання права власності.

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Ризик відчуження земельної ділянки за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним.

Крім того, відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, у разі задоволення позову може бути, витребувано земельну ділянку з володіння відповідача, скасовано державну реєстрацію та визнання права власності за позивачем.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір, представник позивача обґрунтовано навів припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з необхідності дотримання балансу інтересів учасників судового розгляду, дотримання принципів справедливості та розумності, та враховує наскільки заходи забезпечення позову, які пропонує вжити заявник, пов`язані з предметом позову, та наскільки вони співрозмірні позовним вимогам, і яким чином фактично реалізують мету його вжиття. Відповідач є власником земельної ділянки та може вільно здійснити її відчуження, що матиме наслідком неможливості повернення земельної ділянки у власність позивача.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, оцінивши доводи представника позивача, давши оцінку всім дослідженим в судовому засіданні доказам, виходячи із пов`язаності заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірності такого заходу заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :18:113:0107 та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав щодо вказаної земельної ділянки до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку та набрання рішенням суду законної сили по справі №404/7656/23.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання - 3 роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали суду складено 13.10.2023 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова