Справа № 367/7922/19
Провадження №2/367/975/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець Кравець Вадим Валентинович, Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Украсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець Кравець Вадим Валентинович, Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 29.09.2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним був укладений договір кредиту № 334/74198, відповідно до умов якого позивач надав у тимчасове користування грошові кошти в сумі 55 000,00 доларів США зі сплатою 12,50 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 29.09.2021. Одночасно 29.09.2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним був укладений також іпотечний договір, відповідно до якого в якості забезпечення всіх зобов`язань за договором кредиту № 334/74198 від 29.09.2019 він передав в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Іпотечний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Кравченко І.С. за реєстровим № 4610 від 29.09.2006. 31.10.2012 між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було підписано договір про внесення змін до договору кредиту № 334/74198 від 29.09.2006, відповідно до якого здійснено зміну валюти кредиту шляхом рефінансування наявної на дату укладення Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту в сумі 613 095 грн. 88 коп., в якій сторони дійшли згоди змінити розмір процентної ставки, а саме до 9,9 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 30.09.2021. Внаслідок змін до кредитного договору між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було підписано договір про внесення змін до вищезазначеного Іпотечного договору, який підписано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. від 31.10.2012 за реєстровим № 2311. Однак у квітні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивував тим, що 29 вересня 2006 року сторони уклали кредитний договір на суму 55000 доларів США до 29 вересня 2021 року під 12,50 % річних, а 31 жовтня 2012 року договір про внесення змін до договору кредиту, яким змінено валюту кредиту шляхом рефінансування заборгованості в сумі 613095,88 грн. із процентною ставкою 9,9 % річних та кінцевим терміном погашення 30 вересня 2021 року. У зв`язку із порушенням умов кредитного договору із змінами до нього, станом на 30 жовтня 2014 року заборгованість складає 799461,57 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» просив стягнути із нього на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 799461,57 грн. та судові витрати. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2016 року у цивільній справі № 367/3567/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості частково задоволено та передбачено стягнути із нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 747511,41 грн. та судові витрати 11212,60 грн. Проте рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.01.2017 у цивільній справі № 367/3567/16-ц вищевказане рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2016 року скасоване, а Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» відмовлено в задоволенні позову до нього про стягнення заборгованості. Апеляційний суд Київської області свою позицію щодо винесеного рішення від 24.01.2017 у справі № 367/3567/16-ц аргументував тим, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором здійснив 31 жовтня 2012 року, а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 30 січня 2013 року. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Після зміни строку виконання зобов`язання (30 січня 2013 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали б правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком не підлягали виконанню. У свою чергу ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2017 у справі 367/3567/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до нього про стягнення заборгованості рішення Апеляційного суду Київської області від 24.01.2017 у цивільній справі № 367/3567/16-ц залишено без змін. Проте у вересні 2019 року він отримав лист від ДП «Сетам» від 04.09.2019 № 9607/17-18-91, згідно з яким ДП повідомляє інформацію щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів (предмет іпотеки - трикімнатна квартира АДРЕСА_2 ; день та час проведення електронних торгів: 30 вересня 2019 року, 9 год.). Як з`ясувалось пізніше приватним виконавцем Кравець Вадимом Валентиновичем відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого 06.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Людмилою Олександрівною на іпотечному договорі, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. за реєстровим № 4610 від 29.09.2006 (зі змінами до нього). Згідно вищевказаного виконавчого напису пропонується звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , задовольнивши вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла в наслідок невиконання/неналежного виконання ним умов вказаного вище кредитного договору за період з 01 червня 2018 року по 30 травня 2019 року. Однак, останній платіж за вказаним кредитним договором він здійснив 31 жовтня 2012 року, що вже було встановлено судом та підтверджується доданими судовими рішеннями у справі 367/3567/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості. Основними умови, що є необхідними для вчинення виконавчого напису, є звернення до нотаріуса в межах відповідного строку з моменту виникнення права вимоги,та безспірність заборгованості. Так як, останні платежі ним вчинялися у 2012 році, строк вчинення виконавчого напису станом на 06.08.2019 закінчився. Отже, вважає виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій та Закону України «Про нотаріат», крім того, відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом. Суми заборгованості він теж не визнає. Крім того, зазначає, що нотаріусом були порушені умови ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» і не проведені процедури реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет іпотеки до того, як нотаріус вчинив виконавчий напис. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1518, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Людмилою Олександрівною 06.08.2019, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 та стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір в розмірі 768,40грн, та судові витрати понесені у зв`язку із витребуванням доказів та забезпечення позову в розмірі 768,40грн.

Ухвалою суду від 28 січня 2021 року замінено відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» його правонаступником Акціонерним товариством «Альфа Банк», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

АТ «Альфа-банк» через канцелярію суду подали пояснення по справі. В яких зазначають, що позовні вимоги не визнають. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання зобов`язань (позивачем дана обставина не спростована) за договором відповідачем було вчинено виконавчий напис. Зауважує, що відмова в задоволенні позову про стягнення заборгованості не є підставою для припинення зобов`язань та не перешкоджає кредитору використати інші способи захисту порушеного права в тому числі й шляхом вчинення виконавчого напису. 06.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1518. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було вирішено по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Боржником жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед банком. Позивач помилково та невірно ототожнив поняття «строк позовної давності» з трирічним «строком давності» на вчинення виконавчого напису нотаріусом з моменту виникнення права вимоги. Застосування нотаріальної форми захисту цивільних прав має досудових характер. Строк поновлюється внесенням боржником коштів на сплату заборгованості та виникає заново після несплати чергового платежу. Таким чином посилання на пропуск ПАТ «Укрсоцбанк» трирічного строку на вчинення виконавчого напису є неспроможним, адже відлік такого строку починається за кожним платежем, передбаченим умовами кредитного договору, окремо. Звертає увагу суду, що кінцевий термін повернення кредиту встановлено 30.09.2021 року, виконавчий напис вчинено 2019 року, тобто в межах строку.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа з ідентифікаційним кодом 23494714 станом на 02.12.2022 року має найменування Акціонерне товариство «Сенс Банк». Протоколу загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» № 2/2022 від 18.08.2022 року змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на найменування: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Третя особа - ДП «СЕТАМ» подала письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що торги арештованим майно відбуваються на підставі Порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5. Разом з тим, потребує уваги та обставина, що згідно пункту, 11 розділу III Порядку зазначено інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги (торги за фіксованою ціною), вноситься організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку, тобто, документів підготовленими державною виконавчою службою.

В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги до АТ «СЕНС-БАНК» підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначає, що розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника АТ «СЕНС БАНК»

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа приватний виконавець Кравець Вадим Валентинович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа ДП «СЕТАМ» в судове засідання не забезпечило явку свого представника, в поданих поясненнях просив розгляд справи проводити без участі представника підприємства.

Вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 334/74198 відповідно до умов якого банк надав позивачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 55 000,00 доларів США зі сплатою 12,50% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 29 вересня 2021 року.

29.09.2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений також іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Кравченко І.С. за реєстровим № 4610 від 29.09.2006, відповідно до якого в якості забезпечення всіх зобов`язань за договором кредиту № 334/74198 від 29.09.2019 ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

31 жовтня 2012 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було підписано договір про внесення змін до договору кредиту № 334/74198 від 29.09.2006р., відповідно до якого здійснено зміну валюти кредиту шляхом рефінансування наявної на дату укладання договору про внесення змін заборгованості за договором кредиту в сумі 613 095 гривень 88 копійок, в якій сторони дійшли згоди змінити розмір процентної ставки, а саме до 9,9% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 30 вересня 2021 року.

Внаслідок змін до кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було підписано договір про внесення змін до вищезазначеного Іпотечного договору, який підписано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. від 31.10.2012 за реєстровим № 2311.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовну заяву задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 334/74198 від 29.09.2006р в сумі 747 511 грн. 41коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 583 474 грн. 55 коп., заборгованості за відсотками у сумі 99 414 грн. 76 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 19 361 грн. 47 коп., пеня за несвоєчасне погашення відсотків 14798 грн. 96 коп., інфляційні втрати за кредитом 16 885 грн. 53 коп. та інфляційні втрати за відсотками 13576 грн. 14 коп. та судові витрати в сумі 11 212 грн. 60 коп. В іншій частині позову -відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішення апеляційна інстанція мотивувала тим, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 31 жовтня 2012 року, а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 30 січня 2013 року. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції не врахував, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов`язання (п. 4.5. договору), та що банк мав право з 30 січня 2013 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав до суду лише у квітні 2016 року. Після зміни строку виконання зобов`язання (30 січня 2013 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали б правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком не підлягали виконанню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилено. Рішення Апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року залишено без змін.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. вчинено виконавчий напис 06 серпня 2019 року, яким пропоновано звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 Михайлівська, буд. 22 (двадцять два), (далі - «Предмет іпотеки»). Власником Предмета іпотеки є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеним між Іпотекодавцем та ОСОБА_2 , який посвідчений того ж дня Кравченко І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 4608 та зареєстрованого у державному реєстрі правочинів за реєстровим №1607412. Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору №35.02-09/562, посвідченого 29 вересня 2006 року Кравченко І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №4610; договору про внесення змін до іпотечного договору №35.02-09/562 від 29 вересня 2006 року, посвідченого 15 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. та зареєстрованого в реєстрі за №3948; договору про внесення змін до іпотечного договору №35.02-09/562 від 29 вересня 2006 року, посвідченого 31 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. і зареєстрованого в реєстрі за №2311, (далі - «Іпотечний договір»), було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по договору кредиту № 334/74198 від 29 вересня 2006 року, кредитором за яким є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», . Строк платежу за кредитним договором настав. Позичальником по кредитному договору є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла в наслідок невиконання/ неналежного виконання позичальником умов кредитного договору за період з 01 червня 2018 року по 30 травня 2019 року, а саме: строкова заборгованість -160 436,15 грн.; прострочена заборгованість -451 687,75 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 6 694,29 грн.; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 397 644,25грн. Загальна сума заборгованості становить 1016 462,44 (один мільйон шістнадцять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 44 копійки) та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Згідно постанови приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Кравцем Вадимом Валентиновичем 27.08.2019 року відкрито виконавче провадження № 59906441 відповідно до виконавчого напису № 1518 виданого 06.08.2019 року приватним нотаріусом КМНО Вегера Л.О. про звернення стягнення на: трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , (далі - «Предмет іпотеки»). Власником Предмета іпотеки є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеним між Іпотекодавцем та ОСОБА_2 , який посвідчений того ж дня Кравченко І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 4608 та зареєстрованого у державному реєстрі правочинів за реєстровим №1607412. Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору №35.02-09/562, посвідченого 29 вересня 2006 року Кравченко І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №4610; договору про внесення змін до іпотечного договору №35.02-09/562 від 29 вересня 2006 року, посвідченого 15 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. та зареєстрованого в реєстрі за №3948; договору про внесення змін до іпотечного договору №35.02-09/562 від 29 вересня 2006 року, посвідченого 31 жовтня 2012 року ПНКМНО Іванцовою С.М. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником по кредитному договору є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 у редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса (далі - Порядок від 22.02.2012 № 296/5).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів від 29.06.1999 № 1172 в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса (Далі Перелік від 29.06.1999 № 1172) .

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку від 22.02.2012 № 296/5 дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Вимога щодо скерування іпотекодержателем письмової вимоги іпотекодавцю кореспондується із положеннями Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст.35 цього Закону).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц вказала, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної волі. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5).

Розділом «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку від 29.06.1999 № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення на заставлене майно, подаються: оригінал нотаріально-посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14 557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі та встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи взагалі існувала заборгованість та в якому розмірі, чи існують невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

В постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 р. у справі №640/5240/13-ц провадження №6-27цс15, викладено висновок згідно з яким наявність судового спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника, а отже свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові від 05.07.2017 року у справі №754/9711/14-ц провадження №6-887цс17.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16 та зробила висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з наданих суду приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегера Л.О. копій матеріалів, для вчинення виконавчого напису, останній банком були надані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису, довідка-розрахунок заборгованості на 30.05.2019 за договором кредиту № 334/74198 від 29.09.2006 року; оригінал іпотечного договору 35.02-09/562 від 29.09.2006 року, договір про внесення змін до іпотечного договору № 35.02-09/562 від 29.09.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 4610 від 15.12.2010 року, договір про внесення змін до іпотечного договору №35.02-09/562 від 29.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3948 від 31.10.2012 року, договір кредиту № 334/74198 від 29 вересня 2006 року, договір про внесення змін до договору кредиту № 334/74198 від 29.09.2006 року від 31 жовтня 2012 року з додатком № 1 до договору кредиту № 334/74198 від 29.09.2006 року, Інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, вимога про усунення порушень та підтвердження відправки вказаних вимог позивачу (копія чеку та списків відправки рекомендованих повідомлень) та Інформація з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису .

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

На думку Верховного Суду в постанові № 750/1627/18 провадження №61-43895св 18 від 06 червня 2019року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач ОСОБА_1 у своїй заяві заперечує безспірність суми заборгованості, що підлягає до стягнення за виконавчим написом. Зазначає, що питання задоволення вимог банку не було врегульовано жодним чином, жодних вимог, претензій або інших документів, які передбачають врегулювання кредитних зобов`язань, зокрема їх розміру за відповідний період з боку відповідача на ім`я позивача не надходило, крім того ще в 2017 році було вирішено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України питання щодо стягнення з нього заборгованості по вище вказаному договору. Судами було прийнято рішення в якому зазначалося, що зі спливом позовної давності до основної вимоги, спливла позовна давність і до додаткових вимог в тому числі неустойок пені та накладення стягненення на заставлене майно.

Тобто на момент вчинення виконавчого напису № 1518 від 06.08.2019 було встановлено згідно судового рішення від 24.01.2017 року факт, що сторони кредитних правовідносин за договором кредиту № 334/74198 від 29 вересня 2006 року врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строк у виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 31 жовтня 2012 року, а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 30 січня 2013 року. Банк мав право з 30 січня 2013 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Крім того, за змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Зазначене свідчить, що спірний виконавчий напис нотаріуса в порушення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» вчиненого поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Окрім того, суду не надано жодних доказів щодо отримання ОСОБА_1 повідомлення - письмової вимоги щодо усунення порушень та сплати заборгованості, що склалась за кредитним договором № 334/74198 від 29 вересня 2006 року за період з 01 червня 2018 року по 30 травня 2019 року, а саме: строкова заборгованість 160436,15грн., прострочена заборгованість 451687,75грн., строкова заборгованість по нарахованих відсотках 6 694,29грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 397644,25грн. та за якою було видано спірний виконавчий напис нотаріуса. Позивач же у позовній заяві стверджував, що такого повідомлення - письмової вимоги він не отримував, та його твердження не були спростовані відповідачем. В матеріалах справи міститься лише вимога ПАТ «Укрсоцбанку» від 13.06.2019 року № 39 на ім`я позивача в якій запропонував усунути порушення за договором кредиту протягом 30 днів. Доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 вимоги банку, суду не надано.

Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо нього або оспорити вимоги відповідачу. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 30.09.2019 року у справі № 357/12818/17.

Окрім того, як вбачається із п. 6.3. іпотечного договору № 35.02-09/562 від 29 вересня 2006 року цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених законодавством України, зокрема Законом України «Про іпотеку».

Отже, враховуючи, що судом було встановлено неправомірність вимог стягувача в частині розміру заборгованості, нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, а також не було враховано вимоги підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку від 22.02.2012 № 296/5, та статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», тож дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено порушення нотаріусом процедури вчинення напису та необґрунтованість вимог до боржника.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ЗУ «Про іпотеку», ст. 12, 81, 83, 89, 141, 142, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець Кравець Вадим Валентинович, Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1518, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Людмилою Олександрівною 06.08.2019, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РПОКПП НОМЕР_1 сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 768,40грн. та 384,20грн. сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза