Справа № 473/3918/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

при секретарі Скрипник О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на

стороні відповідача ОСОБА_2 ,

представник третьої особи ОСОБА_12.,

представника третьої особи, яка не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.М.,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 , про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2023 року до суду від Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла для розгляду за підсудністю позовна заява Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 , про стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача ОСОБА_6 вказала, що відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами.

Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20.10.2021 року у справі № 2-445 та довідок відділу державної виконавчої служби від 13.09.2012, 11.06.2013, 11.12.2013, 11.09.2014, 04.03.2015, 09.09.2015, 13.04.2016, 07.09.2016, 07.03.2017, 05.09.2017, 07.03.2018, 06.09.2018, 04.03.2019, 13.09.2019, 04.03.2020, 10.09.2020, 15.03.2021 стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 не виконувалися у зв`язку з ухиленням ОСОБА_3 від сплати аліментів.

Відповідно до заяв ОСОБА_5 від 14.09.2012, 06.06.2013, 16.09.2014, 10.03.2015, 14.09.2015, 31.03.2016, 16.09.2016, 17.03.2017, 15.09.2017, 14.03.2018, 17.09.2018, 21.03.2019, 09.09.2019, 16.03.2020, 17.09.2020, 23.03.2021 їй була призначена тимчасова державна допомога на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця з 01.09.2012 по 28.02.2013, з 01.06.2013 по 30.11.2013, з 01.09.2014 по 31.08.2021.

Протягом спірного періоду допомога виплачувалась у таких розмірах: з 01.09.2012 по 30.09.2012 - 275,10грн.; з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 558,00 грн.; з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 288,30 грн.; з 01.01.2013 по 28.02.2013 - 576,60 грн.; з 01.06.2013 по 30.11.2013 -1749,60 грн.; з 01.09.2014 по 31.12.2014 - 1238,40 грн.; з 01.01.2015 по 31.07.2015 - 2167,20 грн.; з 01.08.2015 по 31.08.2015 - 373,51 грн.; з 01.09.2015 по 31.12.2015 - 1746,00 грн.; з 01.01.2016 по 30.04.2016 - 1746,00 грн.; з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 3215,10 грн.; з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 506,70 грн.; з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 2026,80 грн.; з 01.05.2017 по 30.11.2017 - 3731,70 грн.; з 01.12.2017 по 31.12.2017 - 558,00 грн.; з 01.01.2018 по 28.02.2018 - 1116,00 грн.; з 01.03.2018 по 30.06.2018 - 1527,68 грн.; з 01.07.2018 по 31.08.2018 - 847,84 грн.; з 01.09.2018 по 30.11.2018 - 1196,34 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 440,28 грн.; з 01.01.2019 по 28.02.2019 - 880,56 грн.; з 01.03.2019 по 30.06.2019 - 1598,56 грн.; з 01.07.2019 по 31.08.2019 - 890,28 грн.; з 01.09.2019 по 30.11.2019 - 1257,60 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 469,20 грн.; з 01.01.2020 по 29.02.2020 - 938,40 грн.; з 01.03.2020 по 30.06.2020 - 1732,36 грн.; з 01.07.2020 по 31.08.2020 - 966,18 грн.; з 01.09.2020 по 30.11.2020 - 2095,26 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 - 736,92 грн.; з 01.01.2021 по 28.02.2021 - 1473, 84 грн.; з 01.03.2021 по 30.06.2021 - 4790,00 грн.; з 01.07.2021 по 31.08.2021 - 2510,00 грн. Всього виплачено - 46224 грн. 31 коп.

Відповідно до частини 10 статті 181 СК України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму тимчасової державної допомоги в розмірі 46 224 грн 31 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп.

30 січня 2023 року судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначення до судового розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

15 лютого 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_8 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем не визнаються повністю з наступних причин. В позові зазначається, що ОСОБА_5 отримувач аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.09.2012 року отримувала тимчасову державну допомогу відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 р. № 189.

Для отримання даного виду державної допомоги ОСОБА_5 зверталась кожні шість місяців із заявами від 14.09.2012 р., від 06.06.2013 р., від 16.09.2014 р., від 10.03.2015 р., від 14.09.2015 р., від 31.03.2016 р., від 16.09.2016 р., від 17.03.2017 р., від 15.03.2017 р., від 14.03.2018 р., від 17.09.2018 р., від 21.03.2019 р., від 09.09.2019 р., від 16.03.2020 р., від 17.09.2020 р., від 23.03.2021 р. При цьому ОСОБА_5 надавала до своїх заяв щоразу довідки з Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про те, що вона за вказаний у довідці піврічний період не отримувала аліменти від ОСОБА_3 . Остання обставина не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 постійно сплачує аліменти.

Відповідач ОСОБА_3 заявляє про застосування позовної давності за період з 01.09.2012 р. по 23.12.2019 року, так як з моменту виплати ОСОБА_5 допомоги позивач міг звернутися до суду. Відповідно до ст. ст. 256,257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, а загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимоги про стягнення коштів за період з 01.09.2012 р. по 23.12.2019 р., тому в цій частині відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Щодо періоду з 23 грудня 2019 року по теперішній час, відповідач ОСОБА_3 має докази сплати щомісячно аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 .

Так, в довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 146/03 від 13.09.2019 р. значиться, що ОСОБА_5 не отримувала аліменти від ОСОБА_3 у період з 01.03.2019 р. по 31.08.2019 р. Проте, згідно чеків про переказ коштів Укрпоштою, підтверджується, що адресу ОСОБА_5 переказано аліменти: 25.03.2019 р. в сумі 300,00 грн., 03.04.2019 р. в сумі 300,00 грн., 22.05.2019 р. в сумі 300, 00 грн., 26.06.2019 р. в сумі 300,00 грн., 23.08.2019 р. в сумі 300,00 грн. Таким чином, ОСОБА_5 в заяві від 09.09.2019 р. надала до органу соціального захисту неправдиву інформацію, вказавши, що ОСОБА_3 не сплачує аліменти. В довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) № 42/03 від 04.03.2020 р. зазначається, що у період з 01.09.2019 р. по 29.02.2020 р. ОСОБА_5 не отримувала аліменти від ОСОБА_3 . Проте, згідно чеків про поштовий переказ від 19.10.2019 р. переказано 300,00 грн., від 23.11.2019 р. - 300,00 грн., від 27.12.2019 р. - 1000,00 грн., від 29.01.2020 р. - 300,00 грн. Аналогічно, має місце недостовірна інформація у довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) № 101/03 від 10.09.2020 р. про неотримання аліментів за період з 01.03.2020 р. по 31.08.2020 р. У вищевказаний період ОСОБА_3 сплачував аліменти в таких розмірах: 18.05.2020 р. в сумі 1000,00 грн., 17.07.2020 р. - 1000,00 грн., 13.08.2020 р. - 1000,00 грн. Так само в довідці Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) № 14/03 від 15.03.2021 р. про неотримання аліментів за період з 01.09.2020 р. по 28.02.2021 р. вказано недостовірну інформацію. У вказаний період ОСОБА_3 сплачував аліменти в таких розмірах: 08.09.2020 р. - 1000,00 грн., 26.10.2020 р. - 1000,00 грн., 26.11.2020 р. - 1000,00 грн., 22.12.2020 р. - 1000,00 грн., 26.01.2021 р. - 1000,00 грн., лютий 2021 р. - 2000,00 грн. Оскільки ОСОБА_5 отримувала державну соціальну допомогу включно по 31.08.2021 р., тому слід зауважити, що в період з 01.03.2021 р. по 31.08.2021 р. ОСОБА_3 теж сплачував на користь ОСОБА_5 аліменти: березень 2021 р. - 2000, 00 грн., 30.04.2021 р. - 1000,00 грн., 21.05.2021 р. - 1000,00 грн., 07.06.2021 р. - 1000,00 грн., 28.07.2021 р. - 2000,00 грн., 27.08.2021 грн. - 1000,00 грн. Отже зі сторони ОСОБА_3 не має місця ухилення від сплати аліментів, тому немає підстав для стягнення з нього коштів державної соціальної допомоги. 14.02.2023 р. головним державним виконавцем Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Легкою О.В. надано ОСОБА_3 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № НОМЕР_2, з якого вбачається, що в період з січня 2021 р. і по теперішній час ОСОБА_3 щомісячно сплачує аліменти. Так як за 2020 рік у даному розрахунку не відображено сплату аліментів ОСОБА_3 згідно наявних чеків про переказ коштів, тому заявляється про намір подати до державного виконавця клопотання про перерахунок розміру заборгованості за цей період. Проте, в будь-якому разі підтвердженням сплати аліментів у 2020 році є чеки, копії яких додаються до даного відзиву. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості від 06.11.2020 р. вбачається, що державним виконавцем було прийнято для обрахунку відомості про сплату ОСОБА_3 аліментів в січні 2020 р., квітні-травні 2020 р., липні-жовтні 2020 р. Проте, незважаючи на те, що станом на 06.11.2020 р. державний виконавець володів інформацією про сплату аліментів, на ім`я ОСОБА_5 було видано довідку, зокрема, від 15.03.2021 р. про неотримання аліментів. Попри все це стягувач аліментів ОСОБА_5 увесь час, отримуючи аліменти, надавала позивачеві недостовірну інформацію. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

16 лютого 2023 року судом було постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Веселинівський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ОСОБА_5 .

03 березня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що до спірних відносин не можуть бути застосовані строки позовної давності, оскільки частина 10 статті 181 СК України не встановлює жодних строків позовної давності (ні загальних, ні спеціальних), які підлягають застосуванню у випадку стягнення у судовому порядку сум наданої дитині тимчасової державної допомоги з платника аліментів до Державного бюджету України. Строк позовної давності на стягнення сум наданої дитині тимчасової державної допомоги з ОСОБА_3 у контексті ЦК України слід відліковувати з дати отримання департаментом заяви від ОСОБА_5 від 14.12.2021 про припинення сплати тимчасової державної допомоги у зв`язку зі сплатою аліментів.

ОСОБА_5 за спірний період під час подання заяв до департаменту від 09.09.2019, 16.03.2020, 17.09.2020, 23.03.2021 власноруч зазначила в останніх, що не отримує аліменти від свого колишнього чоловіка, так як він ухилявся від сплати аліментів, та на підтвердження цього надала довідки Веселинівського ВДВС від (Документ сформований в системі «Електронний суд») 02.03.2023, 13.09.2019, 04.03.2020, 10.09.2020, 15.03.2021 (копії містяться в матеріалах справи). З урахуванням вище зазначеного, департаментом були прийняті рішення про призначення тимчасової державної допомоги за період з 01.09.2019 по 31.08.2021 у відповідності до вимог чинного законодавства. Разом з цим звертають увагу суду на те, що пунктами 6 та 11 Порядку обов`язок повідомляти департамент про сплату аліментів покладено на одного з батьків-отримувача допомоги та органи державної виконавчої служби, відповідно. Як було зазначено вище, при зверненні 14.12.2021 ОСОБА_5 до департаменту про припинення виплати тимчасової державної допомоги, стало відомо про факт сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 .

До того ж, виконавчий лист про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів з Відповідача тривалий час знаходився на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Відтак, Відповідач мав право як сторона виконавчого провадження ознайомлюватись із матеріалами виконавчого провадження та був зобов`язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення. У зв`язку з тим, що основною зобов`язаною особою у виконавчому провадженні є боржник, саме він і несе більшу частину обов`язків.

На думку департаменту, фіскальні чеки, датовані 25.03.2019 (сплата грошових коштів в сумі 300,00 грн.), 18.05.2020 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.), 21.05.2021 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.), 07.06.2021 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.), 28.07.2021 (сплата грошових коштів в сумі 2000,00 грн.), 27.08.2021 (сплата грошових коштів в сумі 1000,00 грн.) взагалі не містять призначення платежу, а тому брати до уваги те, що вони були сплачені в рахунок аліментів, недоцільно з огляду на їх не відповідність вимогам цивільно-процесуального закону про належність, допустимість, достатність та достовірність доказів. У контексті викладеного цілком ймовірно, що такі перекази мали цільове призначення у вигляді додаткових витрат на дитину, а тому не можуть бути включені до розрахунку заборгованості в рахунок сплати аліментів. Перерахунок заборгованості по аліментах був проведений лише 15.02.2023, тобто до цього періоду ОСОБА_3 не сплачував аліменти у встановлений законодавцем спосіб, а відтак заявлені позовні вимоги департаменту є правомірними. Просить суд задовольнити позовні вимоги департаменту в повному обсязі.

07.03.2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_8 надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку позовної давності звернення до суду з позовом. Натомість позивач посилається на те, що спірні правовідносини мають ознаки сімейних та бюджетних, і строки позовної давності в таких відносинах не застосовуються. Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 р. в справі № 639/1384/17, яка є подібною (позов про відшкодування отриманої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів) до даної справи, - спір виник між суб`єктом владних повноважень та фізичною особою щодо стягнення призначеної тимчасової допомоги, що не відноситься до сімейних правовідносин.

Такий самий висновок закріплено і у постанові Верховного Суду від 10.08.2022 року у справі № 591/6357/19. Щодо посилання позивача на те, що статтею 180 СК України не встановлюється певний строк позовної давності, то слід зауважити, що дійсно в цій статті відсутні дані норми, але не означає, що в такому випадку (оскільки законом не визначено іншого) діють строки позовної давності - загальні. Тобто три роки. Для позивача строк позовної давності розпочався з моменту призначення вперше тимчасової державної допомоги отримувачці аліментів - ОСОБА_5 .

Відповідачем у даній справі подається актуальний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_5 , складений та затверджений 15.02.2023 року, з якого вбачається відсутність заборгованості по аліментам. Даний розрахунок не оспорений ніким будь-яким способом. А ОСОБА_5 не подала доказів, які б спростували неправильності у розрахунках або ж, що відповідач не сплачував їй аліменти. Станом на сьогодні, відомості про відповідача не внесені до Єдиного реєстру боржників. Що теж підтверджує факт відсутності заборгованості по аліментам. На відповідача не можна покладати подвійну цивільну відповідальність у вигляді повторного стягнення з нього коштів, які фактично він вже сплатив у формі аліментних платежів на користь стягувача ОСОБА_5 . Так як належні до сплати на користь ОСОБА_5 кошти їй сплачено, а тому у відповідача відсутнє грошове зобов`язання перед державою повертати кошти. Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог.

16 березня 2023 року судом було постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

17 березня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_8 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що зі сторони ОСОБА_3 не має місця ухилення від сплати аліментів, тому не має підстав для стягнення з нього коштів державної соціальної допомоги. Всі оригінали чеків ОСОБА_3 надав до Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для приєднання до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1. !5.02.2023 року головним державним виконавцем Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Легкою О.В. надано ОСОБА_3 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що в період з січня 2020 року і по теперішній час ОСОБА_3 щомісячно сплачує аліменти. Даний розрахунок не оспорений ніким будь-яким способом у встановлений законом строк. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

21 березня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що вимоги представника відповідача щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин не можуть бути застосовано. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

23 березня 2023 року до суду від представника третьої особи ОСОБА_10 надійшли пояснення, в яких зазначила, що законом визначений порядок погашення заборгованості зі сплати аліментів шляхом перерахування аліментів на рахунок стягувача. Вказаних дій відповідач не вчинив. Відповідач не звертався до державного виконавця з клопотанням про зарахування грошових коштів аліментів, які він нібито сплачував стягувачу в добровільному порядку, що підтверджується переказами, квитанціями в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Копії квитанцій про переказ грошових коштів, додані до відзиву, не містять інформації про призначення платежу, зокрема, «в рахунок погашення заборгованості по аліментам на утримання дитини ОСОБА_11 » чи номер виконавчого провадження. Що стосується грошових переказів, на підставі наданих відповідачем чеків, вказані кошти ОСОБА_5 не отримувала. Підстави, з яких головний державний виконавець Легка О.В. вносила дані до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № НОМЕР_2 про фактично сплачені суми боржником ОСОБА_5 невідомо. Крім того враховуючи виплату тимчасової державної допомоги на дитину припинено в вересні 2021 року, позивач звернувся до суду 23.12.2022 року за захистом своїх порушених прав у строк передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування строків позовної давності. На підставі зазначеного, керуючись ст. 181 ЦПК заявлений позов Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення коштів ОСОБА_5 підтримує.

27 березня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_8 надійшли заперечення на відповідь на відзив та на пояснення третьої особи щодо відзиву, в яких зазначила, що позивачем кожні 6 місяців призначалась ОСОБА_5 виплата тимчасової державної допомоги на дитину в порядку вимог ст. 181 СК України. Тобто з моментом призначення і виплати отримувачу аліментів коштів у позивача виникає право на звернення до платника аліментів із претензією/вимогою про повернення коштів. З часу прийняття рішення позивача щодо призначення ОСОБА_5 тимчасової допомоги від 04.10.2019 р. до часу подання позову до суду 23.12.2022 року пройшло 3 роки 2 місяці 19 днів. 24 грудня 2019 року - це крайня дата, яка є в межах трирічного строку позовної давності. В матеріалах виконавчого провадження не має скарг, звернень, зі сторони стягувача щодо ухилення від сплати аліментів боржником. Посилання на те, що ОСОБА_5 не отримувала коштів від відповідача є неконкретним і голослівним. На даний час у відповідача відсутні заборгованість зі сплати аліментів перед ОСОБА_5

25 квітня 2023 року судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

21 червня 2023 року судом було постановлено ухвалу про залучення до участі правонаступника третьої особи Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. За зверненням ОСОБА_5 . Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради на підставі виданих довідок державною виконавчою службою про неотримання нею аліментів, було їй призначено тимчасову державну допомогу на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Просить суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму тимчасової державної допомоги в розмірі 46 224 грн 31 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснив, що позовні вимоги не визнає оскільки ним сплачувалися аліменти в повному обсязі за період з 2012 року по 2021 рік. Спочатку виникнення аліментних зобов`язань у нього була заборгованість, але як почав працювати на Одеській залізниці, то з його заробітної плати відраховувались аліменти, а саме за його заявою відраховували аліменти 50 %. Так, дійсно ним з початку призначення аліментів не сплачувалися аліменти в повному обсязі, сплачував по можливості 300 гривень. До державної виконавчої служби він квитанції про сплату аліментів не надавав, оскільки його не викликали, а саме до 2021 року всі квитанції він тримав в себе до того часу, поки до нього не пред`явили позов, після чого він одразу заніс квитанції до Веселинівського відділу ДВС, де йому був зроблений перерахунок заборгованості із сплати аліментів. Крім того, було декілька випадків повернення аліментів від ОСОБА_5 , але ним кошти направлялися повторно, після чого вони вже не поверталися. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 суду зазначив, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем ОСОБА_3 сплачувалися аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 в повному обсязі. На даний час заборгованість по аліментам у відповідача ОСОБА_3 відсутня. Просить суд застосувати строк позовної давності за період з 01.09.2012 року по 23 грудня 2019 рік та відмовити в цій частині з підстав пропуску строку позовної давності, а в іншій частині відмовити, оскільки відповідачем сплачували аліменти в повному обсязі, тобто він не ухилявся від сплати аліментів.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що їй надходили дзвінки з Укрпошти приблизно 2020-2021 роки про надходження грошових коштів від ОСОБА_3 , але вона говорила, щоб кошти повертали назад. Пізніше їй в 2021 році від державної виконавчої служби надійшло повідомлення про надходження аліментів. Починаючи з 2011 року аліментів від відповідача ОСОБА_3 вона не отримувала. Коли вона зверталася до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради за призначенням їй тимчасової державної допомоги на утримання сина ОСОБА_7 , їй було роз`яснено порядок отримання, а саме в разі неотримання нею аліментів від відповідача ОСОБА_3 . Дійсно їй грошові кошти від ОСОБА_3 надходили, але вона їх не отримувала, оскільки не мала права, так як отримувала тимчасову допомогу на утримання сина від держави. Коли в 2021 році вона отримала від державної виконавчої служби аліменти, то відразу повідомила Департамент соціального захисту про отримання нею аліментів від відповідача ОСОБА_3 та їй було припинено тимчасову допомогу на утримання сина. Дійсно вона брала довідки від Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби про неотримання нею аліментів від відповідача. Перший раз вона отримала аліменти на картку від державної виконавчої служби 19.10.2021 року в сумі 7000 гривень, за всі попередні роки вона ні разу від відповідача ОСОБА_3 не отримувала аліменти.

Представник третьої особи ОСОБА_12. в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_5 не отримувала кошти в якості аліментів на утримання сина з 2012 року - з моменту відкриття виконавчого провадження органом ДВС до вересня 2021 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили 30 жовтня 2011 року, ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 07.09.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. ч. 8, 9 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме визначений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189.

Виплата державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, наданих як субвенція місцевому бюджету.

Відповідно до довідок про неотримання аліментів відділу державної виконавчої служби від 13.09.2012, 11.06.2013, 11.12.2013, 11.09.2014, 04.03.2015, 09.09.2015, 13.04.2016, 07.09.2016, 07.03.2017, 05.09.2017, 07.03.2018, 06.09.2018, 04.03.2019, 13.09.2019, 04.03.2020, 10.09.2020, 15.03.2021 ОСОБА_5 дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_3 згідно виконавчого листа № 2-455, виданого 02.03.2012 року Веселинівським районним судом Миколаївської області (а.с. 8, 10, 12, 16, 18, 23, 24, 25 на звороті, 26 на звороті, 29 на звороті, 30, 33 на звороті, 34, 38, 39, 43, 48 на звороті, 54 на звороті, 60 на звороті, 65 на звороті, 72 на звороті).

14.09.2012, 06.06.2013, 16.09.2014, 10.03.2015, 14.09.2015, 31.03.2016, 16.09.2016, 17.03.2017, 15.09.2017, 14.03.2018, 17.09.2018, 21.03.2019, 09.09.2019, 16.03.2020, 17.09.2020, 23.03.2021 ОСОБА_5 зверталася до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради з заявою про призначення тимчасової державної допомоги на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 9, 13 на звороті-14, 17, 20-21, 24 на звороті-25,28, 32, 35 на звороті -37, 41-42, 46-47, 51 на звороті - 53,57 на звороті -59, 63-64, 69-70 ).

На підставі рішень про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 19.09.2012, 2106.2013, 17.09.2014, 11.03.2015, 17.09.2015, 12.02.2016, 29.04.2016, 22.09.2016, 21.03.2017, 19.09.2017, 20.03.2018, 06.10.2018, 01.04.2019, 04.10.2019, 25.03.2020, 29.10.2020, 14.04.2021, Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради була призначена ОСОБА_5 допомога у таких розмірах: з 01.09.2012 по 30.09.2012 - 275,10грн.; з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 558,00 грн.; з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 288,30 грн.; з 01.01.2013 по 28.02.2013 - 576,60 грн.; з 01.06.2013 по 30.11.2013 -1749,60 грн.; з 01.09.2014 по 31.12.2014 - 1238,40 грн.; з 01.01.2015 по 31.07.2015 - 2167,20 грн.; з 01.08.2015 по 31.08.2015 - 373,51 грн.; з 01.09.2015 по 31.12.2015 - 1746,00 грн.; з 01.01.2016 по 30.04.2016 - 1746,00 грн.; з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 3215,10 грн.; з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 506,70 грн.; з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 2026,80 грн.; з 01.05.2017 по 30.11.2017 - 3731,70 грн.; з 01.12.2017 по 31.12.2017 - 558,00 грн.; з 01.01.2018 по 28.02.2018 - 1116,00 грн.; з 01.03.2018 по 30.06.2018 - 1527,68 грн.; з 01.07.2018 по 31.08.2018 - 847,84 грн.; з 01.09.2018 по 30.11.2018 - 1196,34 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 440,28 грн.; з 01.01.2019 по 28.02.2019 - 880,56 грн.; з 01.03.2019 по 30.06.2019 - 1598,56 грн.; з 01.07.2019 по 31.08.2019 - 890,28 грн.; з 01.09.2019 по 30.11.2019 - 1257,60 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 469,20 грн.; з 01.01.2020 по 29.02.2020 - 938,40 грн.; з 01.03.2020 по 30.06.2020 - 1732,36 грн.; з 01.07.2020 по 31.08.2020 - 966,18 грн.; з 01.09.2020 по 30.11.2020 - 2095,26 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 - 736,92 грн.; з 01.01.2021 по 28.02.2021 - 1473, 84 грн.; з 01.03.2021 по 30.06.2021 - 4790,00 грн.; з 01.07.2021 по 31.08.2021 - 2510,00 грн. Всього виплачено - 46224 грн. 31 коп., що підтверджено розрахунком від 16.11.2021 року (а.с. 74).

Як визначено у п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 № 189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

Відповідно до ч. 10 ст. 181 СК України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Згідно п. 10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі:

1) встановлення місця проживання (перебування) особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду;

2) виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину;

3) досягнення дитиною 18-річного віку;

4) виконання в повному обсязі зобов`язань одного з батьків щодо сплати аліментів у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон;

5) влаштування дитини до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання;

6) скасування або визнання усиновлення недійсним;

7) усиновлення дитини (чоловіком матері або дружиною батька);

8) відмови від стягнення аліментів;

9) добровільного виконання рішення суду особою, зобов`язаною сплачувати аліменти;

10) скасування в установленому законодавством порядку рішення суду щодо стягнення аліментів;

11) смерті дитини, якій була призначена тимчасова допомога;

12) смерті одного з батьків, зобов`язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим;

13) позбавлення в установленому порядку одного з батьків, який утримує дитину, батьківських прав;

14) відібрання дитини від одного з батьків, який утримує дитину, без позбавлення батьківських прав;

15) встановлення над дитиною опіки чи піклування.

Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов`язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення.

Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин.

З наведеного вбачається, що п. 10 Порядку передбачений вичерпний перелік обставин, настання яких тягне за собою припинення виплати даного виду соціальної допомоги та про настання яких третя особа має повідомити позивача.

З виконавчого провадження № НОМЕР_1, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 15.02.2023 року до Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) представник боржника ОСОБА_3. звернулася з заявою про приєднання до матеріалів виконавчого провадження квитанції (оригінали) про сплату аліментів на користь ОСОБА_5 шляхом поштових переказів на її адресу, за період з 20.03.2018 року по 20.09.2021 року та про здійснення повного перерахунку заборгованості.

Судом було досліджено оригінали квитанцій про перекази коштів Укрпоштою на ім`я ОСОБА_5 , а саме 20.03.2018 року в сумі 300 грн., 15.05.2018 року - 300 грн., 08.06.2018 року - 300 грн., 06.07.2018 року - 300 грн., 28.08.2018 року - 300 грн., 04.10.2018 року - 300 грн., 29.11.2018 року - 300 грн., 28.12.2018 року - 300 грн., 11.01.2019 року - 300 грн., 19.02.2019 року - 300 грн., 25.03.2019 року - 300 грн., 03.04.2019 року - 300 грн., 22.05.2019 року - 300 грн., 26.06.2019 року - 300 грн., 28.07.2019 року - 300 грн., 23.08.2019 року - 300 грн., 27.09.2019 року -300 грн.,19.10.2019 - 300 грн., 23.11.2019 року -300 грн., 27.12.2019 року - 1000 грн., 29.01.2020 року - 300 грн., 04.2020 року - 300 грн., 18.05.2020 року - 1000 грн., 17.07.2020 року - 1000 грн., 13.08.2020 року - 1000 грн., 08.09.2020 року - 1000 грн., 26.10.2020 року - 1000 грн., 26.11.2020 року - 1000 грн., 22.12.2020 року - 1000 грн., 26.01.2021 року - 1000 грн., 30.04.2021 року - 1000 грн., 21.05.2021 року - 1000 грн., 07.06.2021 року - 1000 грн., 28.07.2021 року - 2000 грн., 27.08.2021 року - 1000 грн., 29.09.2021 року - 2000 грн..

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Легкою О.В., станом на 01.03.2023 року загальна сума боргу 447,08 грн., зокрема сума фактично сплачена: за 2020 рік січень - 300 грн., лютий - о грн., березень - 0 грн., квітень - 300 грн., травень - 300 грн., червень - 0 грн., липень - 1000 грн., серпень - 1000 грн., вересень - 1000 грн., жовтень - 1000 грн., листопад - 1000 грн., грудень - 1000 грн., всього сплачено у 2020 році 6900 гривень; за 2021 рік січень - 1000 грн., лютий - 2000 грн., березень - 2000 грн., квітень - 1000 грн., травень - 1000 грн., червень - 1000 грн., липень - 2000 грн., серпень - 1000 грн., вересень - 2000 грн., жовтень - 2000 грн., листопад - 2000 грн., грудень - 3008,07 грн., всього у 2021 році 20 008,07 грн.; за 2022 рік січень - - 4339,58 грн., лютий - 4059,70 грн., березень - 7612,53 грн., квітень - 1133,12 грн., травень - 2721,32 грн., червень - 2378,41 грн., липень - 2205,19 грн., серпень - 0 грн., вересень - 2539, 68 грн., жовтень - 1912,92 грн., листопад 2617,47 грн., грудень - 2492,80 грн., всього у 2022 році 34012,70 грн.; за 2023 рік січень - 2701,51 грн., лютий 2447,44 грн., всього у 2023 році 5148,95 грн.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач та представник відповідача просять суд застосувати строк позовної давності за період з 01.09.2012 року по 23.12.2019 рік, так як з моменту виплати ОСОБА_5 допомоги, позивач міг звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовними вимогами 23.12.2022 року /а.с.1/.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 р. в справі № 639//1384/17, яка є подібною (позов про відшкодування отриманої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів) до даної справи, - спір виник між суб`єктом владних повноважень та фізичною особою щодо стягнення призначеної тимчасової допомоги, що не відноситься до сімейних правовідносин.

Такий самий висновок закріплено і у постанові Верховного Суду від 10.08.2022 року у справі № 591/6357/19.

Отже, враховуючи те, що з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся 23.12.2022 року, то суд дійшов до висновку, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду (позовну давність), визначеного статтею 257 ЦК України щодо вимог про стягнення коштів за період з 01.09.2012 року по 23.12.2019 рік, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині грошових вимог.

Клопотань щодо його поновлення та доказів пропуску строку з поважних причин позивачем суду не надано, суд, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності та положень ст. 267 ЦК України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради.

Що стосується вимоги про стягнення коштів за період з 23 грудня 2019 року по теперішній час суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем ОСОБА_3 сплачувалися аліменти та на даний час відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

За умовами ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 , про стягнення коштів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2023 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський