ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2633/22

Головуючий у першій інстанції Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1333/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівська обласна прокуратура

Особи, які подали апеляційні скарги: Чернігівська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури (суддя Коваленко А.В.), ухвалене о 10 год. 55 хв. у м.Прилуки,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив стягнути з державного бюджету України грошові кошти в розмірі 130 000 грн в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратри і суду, а також в рахунок завданої моральної шкоди грошові кошти в розмірі 1 634 800 грн. Позов мотивовано тим, що 29 грудня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та призначив покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права обіймати посаду лікаря, пов`язану з виконаням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки. Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 21 березня 2016 року залишив вирок без змін, а 13 жовтня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалу апеляційного суду і направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 21 грудня 2016 року апеляційний суд Чернігівської області частково задовольнив апеляційну скаргу обвинуваченого, скасував вирок Прилуцького міськрайонного суду і направив справу на новий судовий розгляд. Під час нового розгляду прокурор змінив обвинувачення і вважав, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України шахрайство. Вироком Прилуцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2019 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 9 грудня 2021 року, ОСОБА_1 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. За доводами позивача, предметом даного позову є: відшкодування завданої моральної шкоди у зв`язку з проведенням незаконного обшуку, незаконним освідуванням особи, незаконного повідомлення про підозру, незаконного обвинувачення, незаконного засудження, незаконного обмеження в праві вільно переміщуватись (у зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд), незаконними діями по доставці позивача в м.Чернігів до районного суду з приводу розгляду клопотання слідчого, та відшкодування майнової шкоди, яка складається з сум, сплачених ОСОБА_1 у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2023 року позов задоволено частково; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 1 000 000 грн; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 130 000 грн витрат на правову допомогу під час здійснення кримінального провадження; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційні скарги Чернігівської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково; постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2023 року в частині перегляду рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2023 року за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Суд касаційної інстанції встановив, що апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу Держвної казначейської служби України, тим самим переглянув рішення місцевого суду по суті за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в справі; суд апеляційної інстанції не врахував, що рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в справі, у разі, якщо ним не вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, а апеляційне провадження за скаргою такої особи підлягає закриттю; при перегляді рішення суду першої інстанції за скаргою ДКСУ апеляційний суд не з`ясував та не зробив висновків з приводу того, чи вирішувалися судом першої інстанції при розгляді цієї справи питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки саме ДКСУ, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про перегляд рішення суду першої інстанції по суті за її апеляційною скаргою.

Оскільки справу направлено на новий апеляційний розгляд лише в частині перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України, суд не розглядає апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури.

Відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2023 року, Державна казначейська служба України, як особа, яка не брала участі у справі, зазначала, що з метою недопущення необґрунтованих втрат державного бюджету вона мала б бути залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21, від 15 вересня 2021 року у справі № 712/13890/15 (провадження № 61-6202св21) та від 09 серпня 2023 року у справі №758/2524/17 (провадження №61-9345св22).

З огляду на викладене, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду

Надаючи оцінку питанню, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки Державної казначейської служби України, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

У даній справі ОСОБА_1 заявляє вимоги про стягнення з Державного бюджету України шкоди, завданої йому незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури. При цьому відповідачами визначено Головне управління Національної поліції в Чернігівській області та Чернігівську обласну прокуратуру.

Відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110гс18).

У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19).

Зважаючи на предмет, підстави позову і характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність матеріально-правового зв`язку між прийнятим судом першої інстанції рішенням за наслідком розгляду позову про відшкодування шкоди, завданої незаконим притягненням позивача до кримінальної відповідальності, пред`явленого до органу досудового слідства і прокуратури, та Державною казначейською службою України, яка не була учасником спірних правовідносин, позовні вимоги до якої не заявлялись та не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки саме Державної казначейської служби України.

Отже, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України підлягає закриттю.

В іншій частині, яка не переглядається апеляційним судом, рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.362 ч.1 п.3 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2023 року закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 13 жовтня 2023 року.

Головуючий: Судді: