Провадження №2/522/958/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

представника позивача адвоката Чебаненко О.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Лях Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ

До Приморського районного суду м.Одеси 03.11.2022 звернулась ОСОБА_2 з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47351919 від 13.06.2019 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №47431212 від 20.06.2019 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №34621834, яким тип об`єкта змінений з будинка на квартиру, із одночасним припиненням прав ОСОБА_1 на кв. АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову вказує, що в 2010 році вона разом з рідним братом ОСОБА_3 , після смерті матері ОСОБА_4 , успадкували частку у домоволодінні АДРЕСА_3 , та стали власниками частини зазначеного домоволодіння, а саме квартири на 2-му поверсі у будинку під літ. «А» та житлового будинку літ. «Ф» (переобладнаний з гаражу), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 09.11.2016. 24.03.1993 року ОСОБА_3 одружився із ОСОБА_1 , яка з того часу з дозволу ОСОБА_4 проживала разом з чоловіком, його матір`ю ОСОБА_4 , сестрою ОСОБА_2 та в подальшому з дочкою ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 та успадкування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майна, стосунки між останнім та ОСОБА_1 різко погіршились, вони фактично почали проживати окремо: ОСОБА_3 з сестрою ОСОБА_2 у квартирі на 2-му поверсі будинку під літ. «А», а ОСОБА_1 - в будинку під літ. «Ф» у домоволодінні АДРЕСА_3 . При цьому ОСОБА_1 поводила себе агресивно по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , постійно заявляла про наявність у неї прав на будинок під літ. «Ф», посилаючись на свою реєстрацію у домоволодінні, протягом тривалого часу фактично проживала у будинку під літ. «Ф» у домоволодінні АДРЕСА_3 без будь-яких речових прав на дане майно та виключно з дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . У жовтні-листопаді 2020 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 укладає договори постачання комунальних послуг як власник житлового приміщення, через що 15.03.2021 ОСОБА_2 звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до ГУНП в Одеській області. При ознайомлені з матеріалами кримінального провадження №0000233, в якому ОСОБА_2 визнана потерпілою, вона виявила, що згідно до інформаційної довідки від 14.04.2021 та копії реєстраційної справи №101, ОСОБА_1 , зареєструвала у державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О.С. право власності на належну позивачу частку майна будинок під літ. «Ф» у домоволодінні АДРЕСА_3 , оформивши його як окремий об`єкт нерухомого майнабуд. АДРЕСА_1 , а в подальшому перевела цей будинок у самостійну квартиру АДРЕСА_3 . Позивач зазначала, що державному реєстратору не було надано визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (діючого на час реєстрації) документи, тому підстави для проведення державної реєстрації прав у реєстратора були відсутні. Крім того вказала, що ОСОБА_3 одружився із ОСОБА_1 24.03.1993 та за вказаною адресою відповідач зареєструвалась лише 04.06.2003, натомість рішення виконкому Приморської районної ради депутатів трудящихся №13 від 16.06.1991 про надання їй дозволу на зведення будинку відведеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , отримала 16.06.1991, тобто за 2 роки до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 23.11.2022 відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.02.2023 закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

При цьому представником відповідача 28.02.2023 до суду надані письмові пояснення, в яких він просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову з підстав пропуску нею строку позовної давності. Так, посилався на те, що після укладення шлюбу між братом позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в 1993 році за рішенням батьків подружжю було передано для проживання приміщення гаражу переобладнане під літню кухню (прим.літ. «Ф»). Вказана кухня була переобладнана силами ОСОБА_1 та її чоловіка в окреме житло з відповідними умовами. 09.04.2002 відповідач здійснила продаж належної їй частки (239/1000) у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 з метою погашення боргів її чоловіка та після цього 04.06.2003 матір чоловіка ОСОБА_4 надала дозвіл на реєстрацію її місця проживання за зазначеною адресою: АДРЕСА_5 . Згодом після смерті чоловіка відповідач власними силами та коштами здійснила капітальний ремонт приміщення, в результаті якого переобладнане приміщення гаражу літня кухня літ. «Ф» було реконструйовано у повноцінне охайне окреме житло - окрему квартиру, що складається з 3-х кімнат. Між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та відповідачем існувала усна домовленість про те, що їй належить майно, успадковане її чоловіком ОСОБА_3 після смерті матері, в якості компенсації за продану частину квартири, а також домовленість про те, що ОСОБА_2 не претендуватиме на переобладнане приміщення літньої кухні під літ. «Ф»., та що ОСОБА_2 не буде заперечувати проти оформлення права власності на відповідачку на вказане приміщення. Згодом відповідачка звернулась до агенції для проведення державної реєстрації права власності на квартиру. Зазначає, що позивачка дізналась про порушення свого права ще до спірної реєстрації у 2019 році, оскільки знала про укладення відповідачем договорів про житлово-комунальні послуги по вказаному приміщенню, на що позивачка надавала згоду, а також раніше, ніж зазначає в позові, в період реєстрації права за відповідачем в 2019 році, а тому нею пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом (а.с. 94 99).

Відповідач - державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозова Ольга Станіславівна у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є власником 30/400 частки у домоволодінні АДРЕСА_3 , що складається з квартири на 2-му поверсі у будинку під літ. «А» та житлового будинку літ. «Ф» (переобладнаний з гаражу), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 09.11.2016 (а.с. 53)

Згідно пояснень відповідачки ОСОБА_1 , та показів допитаних у якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в ході судового засідання, було встановлено, що після реєстрації шлюбу в 1993 році між відповідачкою ОСОБА_1 та братом позивачки ОСОБА_3 , їм було передано для проживання приміщення гаражу, переобладнане під літню кухню (прим.літ. «Ф») за адресою АДРЕСА_3 . Вказана кухня була переобладнана з 1996 року силами ОСОБА_1 та її чоловіка. Після смерті чоловіка в 2021 році, відповідач продовжувала власними силами та коштами здійснювати капітальний ремонт приміщення, в результаті якого переобладнане приміщення гаражу літня кухня літ. «Ф» було реконструйовано у повноцінне охайне окреме житло - окрему квартиру, що складається з 3-х кімнат. Так, свідок ОСОБА_7 показав суду, що він був прорабом з виконання будівельних робіт на цьому об`єкті за домовленістю з ОСОБА_1 , ним проведені роботи з встановлення котла, проведення опалення, зовнішніх робіт та будівництва прибудови до приміщення, в результаті чого приміщення збільшилось в результаті реконструкції на 12 кв.м., зазначив, що основні ремонтні роботи з реконструкції закінчились в 2019 році.

15.03.2021 позивачка ОСОБА_2 звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст.190 ч.4 КК України до ГУНП в Одеській області, в якій зазначила, що ОСОБА_1 незаконно заволоділа належним їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2016 майном з використанням підробних документів, що підтверджується відповідною заявою з відміткою про прийняття (а.с. 45 46).

З матеріалів реєстраційної справи №101 судом установлено, що державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозова О.С., на підставі поданих заявником ОСОБА_1 технічного паспорту на житловий будинок від 10.01.2019 та рішення місцевого органу державної виконавчої влади № 13 від 18.06.1991 року відповідно до якого надається дозвіл ОСОБА_1 побудувати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47351919 від 13.06.2019 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, що розташований за адреою: АДРЕСА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також, державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозова О.С., на підставі поданих заявником ОСОБА_1 технічного паспорту на житловий будинок від 18.06.2019 та висновку щодо можливості переведення об`єкту нерухомого майна-індивідуального житлового будинку у самостійну квартиру експерта ОСОБА_10 , прийняла рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №47431212 від 20.06.2019 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №34621834, яким тип об`єкта змінений з будинка на квартиру.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України визначено, що право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власність зобов`язує, держава не втручається в здійснення власником права власності.

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 зазначеного Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

За статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.1, 2 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

- виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

- документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необов`язковим.

Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року.

Так, згідно пункту 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації.

Пунктом 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року подаються :

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Пунктом 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

При цьому суд зазначає, що на час проведення реєстрації права відповідача, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської раді від 28.07.2009 № 809 затверджено Положення про Адресний реєстр міста Одеси, відповідно до якого надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється (п. 3.2 Положення). Довідка з Адресного реєстру міста Одеси - це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об`єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об`єкта нерухомого майна; про підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна (п. 1.6. Положення).

Матеріали реєстраційної справи №101 не містять ані документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, ані документ, підтверджуючий реєстрацію в Державному реєстрі прав державну реєстрацію права власності на відведену земельну ділянку.

Суд враховує, що згідно відповіді Департаменту архівної справи та діловодства №968-11.1-31 від 19.04.2021, рішення виконкому Приморської районної ради депутатів трудящихся №13 від 18.06.1991 року, відповідно до якого ОСОБА_1 був наданий дозвіл на зведення будинку на відведеній їй земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не існує. Крім того, станом на 18.06.1991 року, АДРЕСА_6 рішенням Одеської міської ради від 02.06.1995 року.

Відповідно до п. 45 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (діючого на час реєстрації) для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності).

У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

В цій частині суд погоджується з доводами позивача, що державний реєстратор мав обов`язок перевірити наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Натомість, державний реєстратор прийняв висновок експерта Гузєвої І.А. та технічний паспорт на квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та не врахував, що до заяви не було надано документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Із матеріалів кримінального провадження №0000233, внесеного до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст.190 ч.4 КК України також слідує, що вміст технічних паспортів на домоволодіння АДРЕСА_3 , а також на будинок/квартиру АДРЕСА_1 , є ідентичними за формою, плануванням та площею, тобто фактично це один і той самий об`єкт нерухомості.

Також, судом проаналізовано та приймається до уваги, що допитаний у якості свідка в кримінальному провадженні №0000233 ОСОБА_11 , копії протоколу допиту якого надані до матеріалів справи, підтвердив, що технічні паспорти б. АДРЕСА_1 від 18.06.2019р.та від 10.01.2019р. він не виготовляв та вважає їх підробними; діяльність ФОП ОСОБА_11 припинена 11.03.2019р. (а.с. 76 - 79).

Дослідженими судом документами підтверджено, що реєстрація права власності окремого об`єкту нерухомого майна буд. АДРЕСА_1 , який в подальшому переведений в окрему квартиру відбулася на належну позивачу частку в домоволодінні будинок літ. «Ф», без оформлення прав власності на земельну ділянку за цією адресою та без здійснення у встановленому законом порядку поділу домоволодіння на окремі об`єкти нерухомого майна, за відсутності обов`язкових та передбачених Порядком документів та всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивач довела належними доказами, що відповідач безпідставно здійснила реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адреою: АДРЕСА_1 змінений в подальшому на квартиру АДРЕСА_2 , а відтак, державна реєстрація та реєстрація змін відбулася за відсутності правової підстави, всупереч встановленому законом порядку та є незаконною.

Враховуючи, що державним реєстратором рішення про державну реєстрацію від №47351919 від 13.06.2019р. та №47431212 від 20.06.2019р. прийняті на підставі документів, які не давали змоги встановити підстави набуття відповідачем речових прав, та прямо порушують право позивача як співвласника домоволодіння АДРЕСА_3 , суд приходить до висновку, що вказані рішення мають бути скасовані, з одночасним припиненим речових прав, зареєстрованих на об`єкт нерухомості. Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №916/2464/19, відповідно до якої належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 906/516/19.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності та відмови з цих підстав у позові, оскільки позивач дізналась про порушення її прав у червні 2019 р., суд наголошує на наступному.

Згідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Одночасно з цим, ч.1 ст.81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом враховано, що позивачем зазначалось у позові та поясненнях, що у жовтні-листопаді 2020 року їй стало відомо, що відповідач укладає договори постачання комунальних послуг як власник житлового приміщення, через що позивач вимушена була звернутись до поліції та 15.03.2021 р. ОСОБА_2 звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до ГУНП в Одеській області.

Про існування зареєстрованого права власності позивачу стало відомо з інформаційної довідки від 14.04.2021 при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження №0000233, в якому ОСОБА_2 визнана потерпілою.

В той же час, матеріалами справи та поясненнями свідків не підтверджується обізнаність позивача про проведену державну реєстрацію права власності відповідача раніше зазначеного нею періоду.

До того ж, згідно до п. 12 Розділ VІІІ Перехідні Положення Цивільного Кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно до Постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», карантин на території України введений з 12.03.2020, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», карантин скасований з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Крім того, у відповідності до п. 19 Розділ VІІІ Перехідні Положення Цивільного Кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджений воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими указами про продовження такого стану по теперішній час.

Враховуючи викладене, суд не вбачає пропуск позивачем строку для звернення з позовом до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею і судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47351919 від 13.06.2019 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 47431212 від 20.06.2019 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 34621834, яким тим об`єкта змінений з будинка на квартиру.

Припинити право власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07 грудня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун