ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 711/3824/22
Провадження № 22-ц/821/820/23
Категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Черкаській області

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області- Сліпченко Ірини Сергіївни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 31 березня 2023 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

12 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Головного управління національної поліції в Черкаській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 06 квітня 2022 року близько 10 години 40 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Станіславського в м. Сміла Черкаського району Черкаської області. У цей час із ним в автомобілі в якості пасажира перебував ОСОБА_2 .

У вказаний день та час, здійснюючи рух на зазначеному транспортному засобі, вказує ОСОБА_1 , він був безпідставно зупинений працівниками поліції, як потім стало відомо, після письмового звернення до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області: інспектором СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Бондарем Віталієм Олександровичем; інспектором СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Носанем Владиславом Анатолійовичем; поліцейським СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції Іщенком Василем Анатолійовичем, які здійснювали рух на службовому автомобілі.

Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 за вказаних обставин, працівники поліції вийшли зі свого службового автомобіля, після чого працівник поліції ОСОБА_3 зупинив автомобіль, який рухався на зустріч, а працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які хоча і перебували у форменому одязі, однак ні нагрудних жетонів, ні погонів, на одязі видно не було, а ОСОБА_5 також тримав у руках вогнепальну зброю - автомат, підійшли до автомобіля позивача та, не маючи на це жодної підстави, не повідомивши причини зупинки, свої посади, звання та прізвища, грубо порушуючи Конституцію України та Закон України «Про Національну поліцію», наказали пред`явити документи. На запитання про те, які документи їх цікавлять, працівник поліції ОСОБА_4 у грубій формі повідомив, що позивач має пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення про право на керування транспортними засобами.

Пред`явивши вказаним працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення про право на керуванням транспортними засобами, які тримав у своїх руках та надавав можливість з ними ознайомитися через відчинене бокове скло автомобіля, працівник поліції ОСОБА_4 вихопив вказані свідоцтво та посвідченні, не маючи на це жодних підстав.

На вищевказані зухвалі дії працівників поліції, які не відповідали чинному законодавству України, позивач ввічливо попросив їх виконати вимоги законодавства України, а саме - представитися, повідомити причини зупинки та повернути свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і посвідчення про право на керування транспортними засобами.

Однак, працівники поліції не виконавши законні вимоги позивача, погрожуючи застосуванням фізичної сили та висловлюючись у його бік нецензурною лайкою, силоміць відчинивши двері автомобіля, застосувавши до ОСОБА_1 фізичну силу, шляхом хапання своїми руками за верхній одяг та руки, що супроводжувалося висловлюваннями нецензурною лайкою, силоміць витягнули позивача з автомобіля, внаслідок чого пошкодили його шкіряну куртку марки «FABIAN», в яку він був одягнутий.

Після цього, працівники поліції поставили обличчям до автомобіля, завівши руки за спину, спричинивши при цьому сильний фізичний біль.

Перебуваючи біля автомобіля з заведеними за спину руками, позивач повідомив працівникам поліції, що є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ, внаслідок чого вони відпустили його руки та дозволили повернутися до них обличчям.

У цей час підійшов працівник поліції ОСОБА_3 та позивач, маючи намір здійснити відео та аудіо фіксацію вищевказаних неправомірних дій працівників поліції, дістав з кишені куртки власний мобільний телефон «Samsung SM-A107F Galaxy A10S 2/32 Duos ZKD Black». На такі дії працівник поліції ОСОБА_3 сказав: «Матвеев тобі не допоможе», на що позивач повідомив про намір здійснювати фіксацію їхніх незаконних дій, і після даного повідомлення працівник поліції ОСОБА_5 вибив вказаний телефон з рук ОСОБА_1 , внаслідок чого телефон впав на землю та в ньому було пошкоджено захисне скло.

Згідно закону, ОСОБА_1 знову запропонував представитися та назвати причини зупинки, на що працівник поліції ОСОБА_3 безпідставно звинуватив його у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки позивач ніби-то порушив Правила дорожнього руху України, а саме - не ввімкнув покажчик повороту ліворуч, та в подальшому висловив погрози про те, що транспортний засіб спочатку вилучать, а потім заберуть на потреби Збройних Сил України, а також, що позивача будуть постійно переслідувати під час здійснення руху на транспортному засобі, зупиняти та складати протоколи про адміністративне правопорушення.

На вказані звинувачення, вказує позивач, він попросив працівників поліції надати для ознайомлення докази вчинення ним правопорушення та, у разі наявності підстав, скласти відповідну постанову.

Однак, працівники поліції докази вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху України не надали, постанову у справу про адміністративне правопорушення не склали, натомість зажадали, щоб їм пред`явили довіреність від власника транспортного засобу, а також поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. Дану вимогу позивач виконав, надавши працівникам поліції зазначені ними документи.

Вважає, що вищевказані дії працівників поліції є нічим іншим як свавіллям, порушенням всіх діючих норм чинного законодавства України та особистих прав, що призвело до завдання йому фізичного болю, а також психологічних страждань.

Враховуючи вищевказані дії працівників поліції, які були здійсненні з повним ігноруванням Конституції та законів України, ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області з заявою та до начальника ГУНП в Черкаській області зі скаргою щодо притягнення вказаних працівників поліції до відповідальності.

За вказаними заявами та скаргою проведені лише службові розслідування, за результатами яких складено відповідні висновки, не вбачаючи при цьому в діях працівників поліції ознак кримінального правопорушення.

Так, зазначає позивач, 05 травня 2022 року комісією Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області складено висновок службового розслідування щодо порушень службової дисципліни працівниками відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

Відповідно до вказаного висновку комісії, службовим розслідуванням встановлено, що за вчинення дисциплінарного проступку інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_4 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старший сержант поліції ОСОБА_5 заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Звертає увагу суду, що у вказаному висновку комісії відсутні будь-які висновки щодо наявності або відсутності у діях працівників поліції дисциплінарного проступку щодо подій, про які повідомляв позивач, а саме щодо вчинення ними неправомірних дій.

06 травня 2022 року наказом начальника Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області №145 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», з врахуванням обставин, які зазначені у вищевказаному висновку, за вчинення дисциплінарного проступку інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності .

Крім того, 23 травня 2022 року комісією ГУНП в Черкаській області складено висновок за результатами службового розслідування по зверненнях ОСОБА_1 щодо неправомірних дій окремих працівників поліції ВП №2 Черкаського РУП ГУНП.

Відповідно до вказаного висновку, комісія, зокрема, вважає:

1.Службове розслідування за скаргами ОСОБА_1 щодо неправомірних дій окремих працівників ВП №2 Черкаського РУП ГУНП, які мали місце зокрема 06.04.2022 в м. Сміла, Черкаського району Черкаської області вважати закінченим, а відомості такими, що знайшли своє підтвердження в частині порушення окремих вимог Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.112015 №1395, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026.

2.За порушення вище вказаних нормативно-правових актів наказом Черкаського РУП ГУНП від 06.05.2022 №145 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» оголошено стягнення

2.1 інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 ;

2.2 інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітану поліції ОСОБА_4;

2.3поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшому сержанту поліції ОСОБА_5 .

3.Відповідно ч.8 ст.20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, протягом двох місяців з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його скасувати, пом`якшити або застосувати суворіше дисциплінарне стягнення, якщо встановиться невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості дисциплінарного проступку та вини.

3.1. Враховуючи покази свідка події ОСОБА_6 комісія вважає, підстав для скасування наказу Черкаського РУП ГУНП від 06.05.2022 №145 не має, а також немає підстав щодо пом`якшення або застосування суворішого дисциплінарного стягнення відносно поліцейських ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ОСОБА_1 звертає увагу суду, що вищевказані висновки комісій є однобічними, ґрунтуються виключно на поясненнях працівників поліції та невідомої позивачу особи, яка назвалася ОСОБА_6 , який ніби-то був свідком події, яка відбулася між позивачем та працівниками поліції, при цьому пояснення та пояснення самого ОСОБА_2 безпідставно не враховано та відхилено.

З врахуванням викладеного вважає, що службові розслідування щодо неправомірних дій працівників поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області проведені однобічно, з явною зацікавленістю у виправданні працівників поліції у вчиненні неправомірних дій щодо ОСОБА_1 , а складені за результатами цих службових розслідувань висновки не відповідають дійсним обставинам події, ґрунтуються виключно на неправдивих показах самих працівників поліції та особи, яку ніби-то встановили як свідка подій, внаслідок чого не можуть бути доказами правомірності дій працівників поліції по відношенню до позивача за викладених ним вищевказаних обставин.

Оскільки службові розслідування були проведені однобічно, без з`ясування всіх обставин події, ОСОБА_1 27 червня 2022 року звернувся до начальника ГУНП в Черкаській області зі скаргою, в якій просив провести повторне, повне, всебічне розслідування та прийняти неупереджене рішення.

Станом на день звернення до суду з даним позовом проведення повторного службового розслідування не завершено.

На переконання позивача, небажання службових осіб Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області та ГУНП в Черкаській області, які проводять службові розслідування встановити дійсні обставини події, в ході якої працівники поліції безпідставно застосовували до ОСОБА_1 фізичну силу, завдавали моральних страждань, пошкодили майно та провели процесуальні дії без дотримання вимог чинного законодавства України, а також притягнути їх до належної відповідальності, породжують відповідні наслідки для працівників поліції, якими є відчуття безкарності, вседозволеності, своєї переваги на іншими громадянами, а відтак і вчинення неправомірних дій по відношенню до інших громадян.

Так, внаслідок вищевказаних неправомірних дій працівників відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 позивачу спричинена майнова шкода, яка полягає у пошкодженні шкіряної куртки «FABIAN» та пошкодженні захисного скла мобільного телефону «Samsung SM- A107F Galaxy A10S 2/32 Duos ZKD Black», а також у необхідності здійснення ним витрат на лікування, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я через зазначені події.

З посиланням на ч. 1 ст. 1176, 1173,1174, ЦК України ОСОБА_1 вважає, що йому внаслідок дій працівників поліції було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 3 713, 64 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн., яку і просить стягнути.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2023 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що наведені позивачем обставини цілком підтверджують факт заподіяння йому моральної шкоди внаслідок дій працівників поліції ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області щодо позивача, які не відповідали вимогам закону, що підтверджується, зокрема, матеріалами службового розслідування.

Враховуючи характер допущеного органами державної влади правопорушення, позивач зазнав моральної шкоди, яка полягала у тривалих душевних стражданнях та переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, що вплинуло на його звичний спосіб життя, необхідності відновлення своїх прав шляхом доказування неправомірності дій працівників поліції, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., що буде розумним та достатнім для відновлення його порушеного немайнового права.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд вказав, що позивачем не доведено факт спричинення майнової шкоди, характер такої шкоди, не доведена сума завданих збитків, а також не встановлена вина відповідача у спричиненні матеріальної шкоди позивачеві.

Також, оскільки понесені позивачем процесуальні витрати не були ним підтверджені належними доказами, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у їх задоволенні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі, поданій 28 квітня 2023 року, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим, постановленим при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, прийнятим при неправильному застосуванні норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2023 року, ухваливши при цьому нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено, якими саме діями відповідача позивачеві спричинено моральну шкоду.

Вважає, що у контексті обставин справи, позивачем не доведено, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Крім того, вказує, що ОСОБА_1 , всупереч вимог цивільного процесуального законодавства, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваними душевними та психологічними стражданнями і протиправною дією/бездіяльністю/ відповідача.

Відзиви на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області, який надійшов 11 травня 2023 року, Державна казначейська служба України, вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими, просить апеляційну скаргу задовольнити, та відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні моральної шкоди .

Фактичні обставини справи

Згідно з висновком службового розслідування від 05.05.2022 щодо порушень службової дисципліни працівниками відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області зазначено, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 здійснювали старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , капітан поліції ОСОБА_4 та старший сержант поліції ОСОБА_5

06 квітня 2022 року близько 10.00 год. вищевказані поліцейські здійснювали патрулювання зони оперативного реагування та рухались в м. Сміла по вул. Кармелюка.

Водночас, попереду здійснював рух автомобіль Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_1 , водій якого, в порушення вимог п.п.9.1, 9.2 ПДР України, не ввімкнувши світловий покажчик повороту, здійснив поворот ліворуч на вул. Станіславського в м. Сміла.

Враховуючи наявне вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, поліцейські відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», ввімкнули проблискові маячки та зупинили автомобіль Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_1 ,

Після зупинки, капітан поліції ОСОБА_4 та старший сержант поліції ОСОБА_5 встановили особу водія, ким виявився гр. ОСОБА_1 , якому за вчинене правопорушення поліцейським оголошено усне попередження.

Таким чином, капітан поліції ОСОБА_4 та старший сержант поліції ОСОБА_5 в порушення вимог п.8 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.222, ст.245, ст.247, ст.248, ч.6 ст.258, ч.1 ст.268, ст.276, ст.278, ст.280, ст.283, ст.284, ст.285 КУпАП та розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395, не зібрали докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та не розглянули справу про адміністративне правопорушення і не притягнули останнього до адміністративної відповідальності.

У вказаному висновку також зазначено, що комісія вважає, що за вчинення дисциплінарного проступку інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_4 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старший сержант поліції ОСОБА_5 заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, 06 травня 2022 року наказом начальника Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області №145 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», з врахуванням обставин, які зазначені у вищевказаному висновку, за вчинення дисциплінарного проступку інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Окрім цього, 23 травня 2022 року комісією ГУНП в Черкаській області складено висновок за результатами службового розслідування по зверненнях ОСОБА_1 щодо неправомірних дій окремих працівників поліції ВП №2 Черкаського РУП ГУНП.

У вказаному висновку викладені висновки комісії Черкаського районного управління ГУНП в Черкаській області, які зазначені у вищевказаному висновку від 05 травня 2022 року, та зазначено про притягнення працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вказаного висновку, комісія, зокрема, вважає, що службове розслідування за скаргами ОСОБА_1 щодо неправомірних дій окремих працівників ВП №2 Черкаського РУП ГУНП, які мали місце зокрема 06.04.2022 в м. Сміла, Черкаського району Черкаської області вважати закінченим, а відомості такими, що знайшли своє підтвердження в частині порушення окремих вимог Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.112015 №1395, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026. За порушення вище вказаних нормативно-правових актів наказом Черкаського РУП ГУНП від 06.05.2022 №145 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» оголошено стягнення інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3; інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітану поліції ОСОБА_4; поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшому сержанту поліції ОСОБА_5.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Черкаській області не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, за змістом ст.ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності необхідною умовою для відшкодування шкоди державою є неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які повинен довести позивач.

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що посадові особи Головного управління Національної поліції в Черкаській області, зокрема поліцейські, здійснюючи службове патрулювання протиправно та безпідставно зупинили його, застосовували фізичну силу, нецензурну лексику відносно нього, чим завдали йому суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та погіршення стану здоров`я.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди визначено у судовій практиці. У постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Встановивши, що за результатами здійснення службового розслідування працівників поліції притягнуто до дисциплінарної відповідальності в частині порушення окремих вимог Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.112015 №1395, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Завдання моральної шкоди позивачеві в даній справі виразилось, зокрема, у незаконному зупиненні транспортного засобу позивача, неодноразових спробах позивача притягнути відповідних посадових осіб до відповідальності, що з обґрунтованою вірогідністю завдало останньому душевних переживань в результаті чого встановлена протиправність дій поліцейських.

Таким чином,враховуючи конкретні обставини даної справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, з урахуванням вимог розумності і справедливості та наявних в матеріалах справи доказів про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2000 грн., що, на переконання колегії суддів, є виправданим у даній справі.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі Головного управління Національної поліції в Черкаській області були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи та стосуються переоцінки доказів.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області - Сліпченко Ірини Сергіївни - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак