ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року

м. Харків

справа №645/1043/23

провадження №22-ц/818/1786/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря:.Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС»,

третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року, постановлене суддею Шарко О.П.,

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова суду від 20 червня 2023 року позовні вимоги задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №107, виконаний 13 січня 2022 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» заборгованості за Договором №200446199 від 30.01.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» на загальну суму 33408 гривень 27 копійок. (тридцять три тисячі чотириста вісім гривень двадцять сім копійок)

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1076 грн 80 коп., а також витрати на правову допомогу к розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Прасолов І.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн та судовий збір у сумі 1076,60 грн. також просить стягнути 5000,00 грн витрати понесені на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання в частині розміру витрат на правничу допомогу, суд виходив із обсягу необхідних робіт для розгляду справи та вважав розмір правничої допомоги завищеним, що на думку апелянта є незаконним та необгрунтованим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Постановляючи додаткове рішення про стягненні витрат понесених на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що витрати заявлені представником позивача є завищеними та не відповідають обсягу наданих робіт.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як убачається з матеріалів справи, позовні вимоги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Між адвокатом Адвокатським бюро «Ігоря Прасолова» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги №б/н від 25.06.2020 року. (а.с.40)

До договору б/н від 25.06.2020 про надання професійної правничої допомоги, укладено Додаткову угоду від 30.12.2020 року, в якій погоджено, що термін дії основного договору до 31.12.2023 року.

Зі змісту Додаткової угоди від 10.02.2022 року вбачається, що сторони погодили вартість послуг Адвокатського бюро при розгляді справи у суді першої інстанції у розмірі 30000,00.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування адвокатом надано копію Додаткової угоди до Договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 25.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Ігоря Прасолова»; Копію звіту №1 від 21.06.2023 року про приймання-передавання наданих послуг адвокатом ОСОБА_2 за результатами виконання умов Договору б/н від 25.06.2020.

Зі звіту №1 вбачається, що Адвокатським бюро в особі адвоката Прасолова І.В. надано наступні послуги: вивчення матеріалів та заслуховування пояснень; ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження; аналіз нормативного матеріалу, коментарів, пошук вивчення судової практики з аналогічних справ; надання консультації та роз`яснень клієнту; підготовка та подання позову; складання та направлення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в подальшому адвокатом позивача подано дві заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника. Рішення було ухвалено за відсутності сторін.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які позивач поніс на професійну правничу допомогу, суд має враховувати, що наявний в матеріалах справи детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання всіх заяв та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, оскільки заявлені адвокатом Прасоловим І.В. витрати на правничу допомогу у сумі 30000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Зважаючи на вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволених вимог, колегія суддів вважає що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцятиднів здня складанняповного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 04.10.2023