ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м.Суми

Справа №576/1845/20

Номер провадження 22-ц/816/8/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника адвоката Мороко Сергія Олеговича на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 року у складі судді Сапона О.В., ухвалене у місті Глухів, повний текст якого складено 22 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в :

02 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання демонтувати самовільно переобладнаний дах та привести його у попередній стан.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що володіє частиною вказаного будинку, так само як і відповідачка. Остання самовільно, без погодження із співвласниками суміжних квартир та отримання відповідних дозволів, здійснила переобладнання даху над своєю квартирою та змінила його конструкцію. Внаслідок цього, у його квартирі руйнуються стіни та внутрішнє оздоблення.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 демонтувати самовільно переобладнаний дах над квартирою АДРЕСА_1 та привести його в попередній до перебудови стан.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 18264 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 та її представник - адвокат Мороко С.О. подали апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що будинок в якому розташована квартира відповідачки збудований до 1917 року, з врахуванням тривалого строку експлуатації потребує технічного обслуговування, реконструкції, поточного чи капітального ремонту. Нагальна потреба у заміні покрівлі будинку була реалізована за погодженням з сусідами, за їх спостереження та контролю, з залученням фахівців. Отримання дозволу державних органів на проведення таких робіт або виготовлення проектно-кошторисної документації законодавством не передбачено.

Згідно технічного паспорта, копія якого долучена до матеріалів провадження, відповідачка має житло у житловому будинку, позначеному на плані літерою А. Позивач проживає у прибудові, яка позначена літерою А-1, будівництво якої здійснено в 70 - х роках минулого століття. Ця обставина свідчить про те, що сторони проживають в різних житлових будинках, які між собою не пов`язані ні фундаментом, ні дахом, а тому кожен з них має право на користування, володіння і розпорядження своєю власністю без будь-яких узгоджень між собою. Проведена відповідачкою реконструкція даху жодним чином не зачіпає інтереси та права ОСОБА_1 (власника 1/6 квартири) і направлена на забезпечення безпечного проживання у своєму житлі.

Вважали, що висновок експерта № 153 від 28.09.2021 року є неповним та неясним. Крім того, судом не залучено до участі у справі всіх співвласників квартири позивача та не враховано, що заміна покрівлі відбулась в 2015 році, а з позовом позивач звернувся лише в 2020 році, тобто поза межами строку позовної давності.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Клопотання ОСОБА_1 та його представника адвоката Сомок О.А. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягають, оскільки явка сторін до апеляційного суду є необов`язковою, позиція позивача та його представника є чіткою і зрозумілою. Крім того, доказів на підтвердження поважності причин не явки суду не надано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника - адвоката Мороко С.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно (том 1, а.с. 7).

Протягом 2018 2019 років неодноразово звертався до Глухівської міської ради з питання проведення ремонтних робіт даху відповідачем. У зв`язку з чим відповідні комісії міської ради двічі оглядали будинок та встановили, що роботи проведені без погодження зі співвласниками, а квартира позивача має руйнування стіни під дахом та інші пошкодження.

Листом від 03.03.2018 міський голова рекомендував ОСОБА_1 звернутися за захистом порушених прав до суду.

14.02.2020 за заявою відповідача Управлінням ДАБІ у Сумській області перевірено дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час проведення ремонтних робіт покрівлі над квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно акту, складеного за результатами перевірки, істотних порушень законодавства виявлено не було (том 1, а.с. 25-29).

Разом із тим, в ході розгляду даної справи проведено судову будівельно технічну експертизу. Так, із висновку експерта від 28.09.2021 року № 153 вбачається, що фактично виконані роботи на даху квартири АДРЕСА_1 належать до реконструкції житлового будинку та не відповідають вимогам п. 1.3, п. 3.15 та п. 3.39 ДБН В.2.6-14-97 «Покриття будинків і споруд», том 2 «Проектування». При реконструкції відбулося втручання в несучі конструкції будинку, а саме демонтаж та заміна несучих елементів даху будинку. Стіни під переобладнаним дахом та квартира АДРЕСА_3 в цьому будинку мають технічні пошкодження житлової кімнати № 1-4 квартири АДРЕСА_3 у вигляді слідів залиття, плісняви та відшарування шпалер від поверхні. Причиною вказаних пошкоджень та потрапляння опадів у виді талих і дощових вод на стіни та стелю цієї житлової кімнати з технічної точки зору є невідповідність виконаних робіт та реконструкції даху над квартирою АДРЕСА_4 вимогам п. 1.3, п. 3.15 та п. 3.39 ДБН В.2.6-14-97 «Покриття будинків і споруд», том 2 «Проектування» (том 1, а.с. 124-130).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 здійснила реконструкцію покрівлі над належною їй квартирою з порушеннм ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках та вимог ДБН В.2.6-14-97 «Покриття будинків і споруд», том 2 «Проектування», що є самовільним будівництвом. Такі дії відповідача призвели до потрапляння опадів у виді талих та дощових вод на стіни і стелю належної позивачу житлової кімнати, а також пошкодження стін і стелі в середині та зовні. Оскільки докази технічної можливості усунути подальше потрапляння опадів та руйнування майна позивача іншим шляхом в матеріалах справи відсутні, суд вважав за можливе зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати самовільно переобладнаний дах над квартирою АДРЕСА_1 та привести його в попередній до перебудови стан.

Проте, з такими висновками колегія суддів не може погодитися, оскільки вони зроблені внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та істотного порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Предметом позову у цій справі є усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом демонтажу самовільно переобладнаного даху, належної відповідачу квартири.

Згідно з вимогами ст. 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна.

Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376, стаття 391 ЦК України).

За змістом статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

На цьому судам наголошено у пункті 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» і до аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 17 липня 2019 року у справі № 462/469/14-ц (провадження № 61-23742св18); від 21 травня 2020 року у справі № 726/824/15-ц (провадження № 61-45216св18) та від 30 червня 2020 року у справі № 201/2886/15-ц (провадження № 61-4332св20).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За клопотанням представника ОСОБА_2 адвоката Мороко С.О. апеляційним судом була призначена додаткова судова будівельно-технічна експертиза.

Проведеним дослідженням встановлено, що усунути виявлені невідповідності проведених будівельних робіт по реконструкції даху вимогам ДБН, а саме виявлені недоліки в частині невиконання робіт з відновлення водовідведення в демонтованій частині даху на зовнішню стіну квартири АДРЕСА_3 , не пов`язаних з демонтажем переобладнаного даху над квартирою АДРЕСА_4 , технічно можливо.

Для виконання робіт з відновлення водовідведення в демонтованій частині даху на зовнішню стіну приміщення 1-4 квартири АДРЕСА_3 , необхідно виконати комплекс ремонтно- будівельних робіт, а саме:

- провести ремонт карнизного звису, а саме відновити ділянку зруйнованого карнизного звису;

-улаштувати капельник з металевого листа з заведенням його частини під азбестоцементну покрівлю з металевого листа для запобігання потрапляння вологи під покриття покрівлі;

-улаштувати водостічний жолоб над зовнішньою стіною житлової кімнати 1-4 квартири АДРЕСА_3 для відведення дощових та талих вод з ділянки азбестоцементної покрівлі над приміщенням 1-4 квартири АДРЕСА_3 , водостічну воронку та трубу водостічну з колінами.

Вартість ремонтно-будівельних робіт з відновлення водовідведення в демонтованій частині даху на зовнішню стіну приміщення 1-4 квартири АДРЕСА_3 , становить 4517 грн 00 копійок станом на день складання висновку експерта (том 2, а.с.9-18).

Отже, експертом було встановлено, що для запобігання потрапляння вологи до квартири позивача технічно можливо відновити водовідведення в демонтованій частині даху на зовнішню стіну житлової кімнати 1-4 квартири АДРЕСА_3 . Крім того, рекомендовано провести ремонтні роботи покрівлі над зазначеним приміщенням позивача. Це дасть можливість усунути подальше потрапляння опадів та руйнування майна позивача.

Таким чином, позивачем під час розгляду справи не було доведено, що відновлення його порушеного права можливе лише виключно шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 демонтувати самовільно переобладнаний дах над її квартирою.

Вимог про зобов`язання здійснити переобладнання конструкції даху, належної відповідачу квартири, позивачем не було заявлено.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач відмовляється провести роботи з перебудови даху та водовідведення, не пов`язані з його демонтажем.

Тому, відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови у задоволенні позову - на позивача (пункт 1 частини 2 статті 141 ЦПК України).

Отже, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути 1261 грн 20 коп. компенсації судового збору за апеляційне оскарження рішення суду та 9438,50 грн. витрат за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника адвоката Мороко Сергія Олеговича задовольнити.

Скасувати рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 року та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання демонтувати самовільно переобладнаний дах квартири та привести його у попередній стан.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1261 грн 20 коп. компенсації судового збору за апеляційне оскарження рішення суду та 9438 грн 50 коп. витрат за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина