КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6979/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року, ухваленого під головуванням судді Комаревцевої Л.В.,-

встановив:

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 коштів у розмірі 164 804 грн 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2012 року, який розірвано рішенням суду від 19 грудня 2021 року. З серпня 2020 року по травень 2021 рік відповідач працював за контрактом за межами України на платній основі. Проте зароблені кошти відповідач витрачав на власний розсуд, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї.

Оскільки зароблені відповідачем кошти є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача частину цих коштів в розмірі 164 804 грн 40 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що набуті у шлюбі спірні грошові кошти були наявні у відповідача.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 вересня 2012 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 618.

Від шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

19 жовтня 2021 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що з серпня 2020 року по травень 2021 рік відповідач працював за контрактом за межами України на платній основі. Зароблені кошти відповідач витрачав на власний розсуд, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї. Кошти були зароблені під час перебування сторін у шлюбі, відтак є предметом поділу.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 перетинав кордон ( ОСОБА_4 , паспорт громадянина для виїзду за кордон НОМЕР_1 ) за період з 01 серпня 2020 року по 30 травня 2021 року, а саме: виїзд 07 серпня 2020 року 22:56, пункт пропуску Бориспіль-D, Київ-Гардайя; в`їзд 13 травня 2021року пункт пропуску Бориспіль-D, Стамбул-Київ.

Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» на валютний рахунок (у Євро) ОСОБА_2 у період часу з 18 вересня 2020 року по 14 серпня 2021 року було зараховано грошові кошти на загальну суму 18 716 (вісімнадцять тисяч сімсот шістнадцять) Євро 88 Євроцентів.

Зазначена сума була перерахована на рахунок ОСОБА_2 декількома платежами, а саме: у період з 18 вересня 2020 року по 11 травня 2021 року від компанії DUGLAS ALLIANCE LTD z GB були зараховані грошові кошти на загальну суму - 4 189 Євро 50 Євроцентів; 16 липня 2021 року через платіжну систему PAYONEER були зараховані грошові кошти у сумі - 11 226 Євро 86 Євроцентів; 14 серпня 2021 року через платіжну систему INTELEXPRESS були зараховані грошові кошти на загальну суму - 3 300 Євро 52 Євроцентів.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст.70 СК України).

Колегія суддів вважає, що кошти, отримані відповідачем за кордоном, є спільною сумісною власністю сторін, а тому підлягають поділу в рівних частках.

За загальним правилом цивільного процесуального закону, суд вирішує справи в межах пред`явлених позовних вимог.

З матеріалів справи не вбачається, що після отримання судом першої інстанції документів з банківських установ про одержані відповідачем доходи, позивач змінювала розмір позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина коштів в розмірі 164 804 грн 40 коп., заявлених в межах позовних вимог.

При цьому, з вищенаведених мотивів, колегія суддів не бере до уваги уточнений розрахунок позову, зазначений позивачем в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 01 лютого 2023 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 648 грн 04 коп., та за подання апеляційної скарги у розмірі 2 521 грн 50 коп., а всього 4 120 грн 01 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 164 804 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 120 грн 01 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко