Справа № 683/2541/23
03 жовтня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.
секретаря Борикіної Л.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові Хмельницької області цивільну справу № 683/2541/23, 2/683/873/2023 за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,
21 липня 2023 року КП «Тепловик» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3391 грн 16 коп. заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , і станом на 01 липня 2023 року заборгувала підприємству 3391 грн 16 коп. за надані послуги з теплопостачання, з яких 2664,96 грн опалення МЗК; 386,63 грн опалення ВФС; 67,48 грн абонентська плата; 67,20 грн внески за встановлення ВКО ГВ; 25,69 грн внески за заміну ВКО ТЕ; 179,20 грн внески за обслуговування ВКО ТЕ.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована з адресою АДРЕСА_2 . За цією адресою КП «Тепловик» надає відповідачці послуги з теплопостачання, які вона отримує, однак в повному обсязі їх не оплачує.
Станом на 01 липня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання в сумі 3391 грн 16 коп., з яких: 2664,96 грн опалення МЗК; 386,63 грн опалення ВФС; 67,48 грн абонентська плата; 67,20 грн внески за встановлення ВКО ГВ; 25,69 грн внески за заміну ВКО ТЕ; 179,20 грн внески за обслуговування ВКО ТЕ.
Вказані обставини підтверджуються: роздруківкою розрахунку заборгованості особового рахунку 156 абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 за послуги з теплопостачання; довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №1358/03-26/2023 від 05 червня 2023 року щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.
Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання».
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Тобто, за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками.
Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.
Місця загального користування (МЗК) загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.
Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (ВФС) втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, у тому числі в індивідуальному тепловому пункті.
Нарахування за МЗК та ВФС нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315.
Відповідно до п.39 постанови КМУ №1182 від 11.12.2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Крім того, споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Відповідно до ч.4, 6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівл.і, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Згідно наданого представником позивача розрахунку загальна сума заборгованості станом на 01 липня 2023 року становить 3391 грн 16 коп., з яких:2664,96 грн опалення МЗК; 386,63 грн опалення ВФС; 67,48 грн абонентська плата; 67,20 грн внески за встановлення ВКО ГВ; 25,69 грн внески за заміну ВКО ТЕ; 179,20 грн внески за обслуговування ВКО ТЕ.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь КП «Тепловик» підлягає стягненню заборгованість з оплати за надані послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 липня 2023 року в сумі 3391 грн 16 коп.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради 2684 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя