ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6297/22 Номер провадження 22-ц/814/3391/23Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бутенко С.Б., Дряниця Ю.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 15 березня 2023 року, постановлене суддею Блажко І.О. (повний текст складено 21 березня 2023 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання на законних (правових підставах) без здійснення реєстрації місця проживання,

в с т а н о в и в:

18.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила встановити факт її проживання на законних (правових) підставах без здійснення реєстрації місця проживання у період з 01 листопада 1992 року по 27 січня 1995 року АДРЕСА_1 .

В обґрунтування підстав позову зазначила, що вона зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 , яка виділена їй в користування рішенням Полтавської міської ради №131 від 29.04.2009, а рішенням №212 від 25.09.2019 указану квартиру виключено з числа маневрених та дозволено приватизацію. Згодом у цій квартирі були зареєстровані її неповнолітні діти. Позивач вирішила приватизувати вказану квартиру та звернулась із відповідним запитом до Управління майном комунальної власності міста із наміром реалізувати своє право на приватизацію. Однак, при розгляді наданих документів установлено відсутність відомостей про реєстрацію місця її проживання у період часу з 01.01.1992 по 27.01.1995. Листом від 18.08.2021 відповідач повідомив про те, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» при приватизації квартири потрібно подавати довідку про реєстрацію місця проживання після 1992 року з метою перевірки використання/невикористання житлових чеків для приватизації. Відповідно до довідки ЖЕО №2 від 10.02.2021 №435, вона, позивач, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 у період часу з 27.01.1995 по 23.05.2008. Таким чином, у неї відсутнє підтвердження факту реєстрації місця проживання з 01.01.1993 по 27.01.1995, що є необхідним для реалізації права на приватизацію квартири.

Станом на 1993-1995 року вона, позивач, була малолітньою дитиною, та проживала разом із своєю матір`ю - ОСОБА_2 до листопада 1992 року в АДРЕСА_4 , а з листопада 1992 року переїхала до міста Полтави, так як її мати була прийнята на роботу до Першої міської клінічної лікарні м.Полтави. Увесь період часу (від приїзду до м.Полтави та до моменту отримання квартири у користування), з 01.11.1992 по 27.01.1995 вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , яка на той час належала сестрі матері ОСОБА_3 . На даний час, вказана квартира належить іншим людям, а сестра матері у зв`язку із воєнним станом виїхала, за її словами, за межі України, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання на законних підставах без здійснення реєстрації місця проживання відмовлено повністю.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, які б підтверджували факт її проживання на законних підставах у період з 01.11.1992 по 27.01.1995 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, районний суд зазначив, що позовні вимоги містять взаємовиключні дефініції, а саме: на законних (правових підставах) та без реєстрації, тоді як законними підставами можуть бути відповідні документи, видані повноважним органом, або письмова згода власника житла, що є підставою для реєстрації місця проживання осіб.

Із рішенням районного суду не погодилася позивачка та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Звертає увагу, що мотивувальна частина рішення не містить оцінки наданих нею доказів, а саме: трудової книжки, відповідно до даних якої її мати працювала у м.Полтаві у зазначений період; довідки сільської ради про зняття з реєстрації за попереднім місцем проживання. Також суд не дав оцінки показанням свідків, які підтвердили заявлений до встановлення факт.

Наголошує, що на момент проживання без реєстрації вона була малолітньою дитиною та не могла збирати і зберігати будь-які письмові докази. Крім того, з 27.01.1995 по 23.05.2008 вона була зареєстрована у кв. АДРЕСА_5 , яка надана матері її роботодавцем.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції позивачка підтримала доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні. Заявила клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме, архівного витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Київської районної Ради про прописку її матері ОСОБА_2 з дітьми ( в тому числі з нею, позивачкою) по АДРЕСА_6 ; довідку про її навчання у Полтавській спеціальній неповній середній ЗОШ №39, яку закінчила у 2004 році; про допит свідка ОСОБА_3 , у квартирі якої проживала у заявлений в позові період.

Колегія суддів визнала необхідним долучити до матеріалів справи заявлені докази та допитати свідка.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, показання свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила такі обставини.

Позивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Петрівське Таращанського району Київської області./а.с.10,11/

Згідно довідки №13 від 28.01.2010, виданої виконкомом Бесідської сільської ради, ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_4 у період з січня місяця 1989 року по листопад місяць 1992 року (згідно записів у погосподарських книгах №2 за 1991-1995р.р. та №2 за 19861990 р.р. Бесідської сільської ради)./а.с.7/

Відповідно до інформації, викладеної у довідці №435 від 10.02.2021 ЖЕО №2, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , із 27.01.1995 та знята з реєстрації 23.05.2008./а.с.5/

Згідно записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , розпочатої 02.02.1989 колгоспом в с.Бесідка Ставищенського району Київської області, ОСОБА_2 у листопаді 1992 року прийнята на роботу в Першу міську клінічну лікарню м.Полтави та звільнена у травні 1993року./а.с.8-9/

Відповідно до рішення №131 від 29.04.2009 виконавчого комітету Полтавської міської ради «Про заселення квартир» 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_7 із вивільненого житлового фонду міської ради надано під розширення площі гр. ОСОБА_5 , яка у складі сім`ї із п`яти осіб мешкає у суміжній 1-кімнатній квартирі АДРЕСА_8 маневреною управління житлово-комунального господарства, до отримання житла згідно з чергою./а.с.10/

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 25.09.2019 №212 «Про заселення та зміну статусу жилих приміщень»1-кімнатну квартиру АДРЕСА_7 виключено з числа маневрених та вирішено зареєструвати за вказаною адресою ОСОБА_1 із сім`єю: ОСОБА_6 дочка, ОСОБА_7 дочка, ОСОБА_8 син./а.с.11/

Відповідно до інформації, викладеної у довідці Департаменту з питань реєстрації від 28.10.2020, ОСОБА_1 зареєстрована із 28.10.2020 у кв. АДРЕСА_9 ./а.с.3/

У листі за №С01-05/1.1-12/367-290 від 18.08.2021 Управління майном комунальної власності міста повідомило ОСОБА_1 щодо необхідності надання документу, що підтверджує невикористання наймачем та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Таким документом є довідка(и), видана (і) органом приватизації за попереднім(и) місцем (ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.Тому довідка (-ки) про реєстрацію місця проживання (після 1992 року) подається до органу приватизації житла, якщо в паспорті громадянина України відсутня така інформація./а.с.6/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з недоведеності проживання позивачки у м.Полтаві за вказаною нею адресою без реєстрації місця проживання у заявлений період та відсутності доказів правомірності вселення і поживання у вказаному нею житлі.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується. При цьому колегія суддів враховує таке.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 3,4 частини 5 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.ч.1-2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з доводами позивачки, що на момент проживання без реєстрації у м.Полтаві вона була малолітньою дитиною та не могла збирати і зберігати будь-які письмові докази щодо свого місця проживання. У той же час на час звернення в суд з позовом вона має повну цивільну дієздатність та зобов`язана в силу приписів викладених норм процесуального права надати докази своїх позовних вимог, про що їй було додатково роз`яснено в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд враховує, що станом на заявлений до встановлення період проживання у м.Полтаві з 01.11.1992 до 27.01.1995 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже була малолітньою особою та за загальним правилом її місце проживання визначалося за місцем проживання батьків або одного з них, зокрема, як вказано у позові, з матір`ю ОСОБА_2 , що підтвердила остання в суді першої інстанції.

Крім того, проживання малолітньої з матір`ю підтверджуються архівним витягом з протоколу №19 засідання виконавчого комітету Київської районної ради м.Полтави від 21.12.1994, який затвердив протокол засідання комісії по державному паспортному режиму від 15.12.1994 та вирішив прописати постійно ОСОБА_2 із дітьми по АДРЕСА_6 .

Допитана в судовому засіданні в апеляційному суді свідок ОСОБА_3 підтвердила суду, що у листопаді 1992 року її сестра ОСОБА_2 приїхала до м.Полтави, де влаштувалася на роботу у 1-шу міську лікарню та проживала разом зі своєю сім`єю: двоє дітей і чоловік, у її, свідка, квартирі АДРЕСА_10 , без реєстрації, поки сестрі за місцем іншої роботи надали для проживання жиле приміщення по АДРЕСА_6 .

Апеляційним судом досліджені показання свідків ОСОБА_2 , матері позивачки, та ОСОБА_10 , які були допитані у суді першої інстанції та підтвердили факт проживання позивачки у квартирі тітки без реєстрації з листопада 1992 року до 1995 року, коли ОСОБА_2 на її сім`ю, в тому числі малолітню на той час позивачку, було надано житло по АДРЕСА_6 , де їх зареєстрували.

Оцінюючи викладені обставини та досліджені докази, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність заявленого до встановлення факту проживання на законних (правових) підставах без реєстрації, оскільки вселилася у зазначене житло разом з батьками за згоди власника квартири. Тому рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 15 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Установити факт проживання на законних (правових) підставах без здійснення реєстрації місця проживання у період з 01 листопада 1992 року по 27 січня 1995 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.10.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.Б. Бутенко

Ю.В. Дряниця