ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 712/3338/23
Провадження № 22-ц/821/1402/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом, усунення перешкод в користуванні, витребування майна, у складі головуючої судді Мірошніченко Л. Є, повний текст ухвали проголошено 19.07.2023.

в с т а н о в и в :

06 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи на стороні відповідачів: Черкаської міської ради, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом, усунення перешкод в користуванні, витребування майна, в якому просила суд: визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки та одержання документа, що посвідчує її право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101, шляхом здійснення ОСОБА_1 всіх дій, пов`язаних з приватизацією земельної ділянки, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та одержання документів на ім`я ОСОБА_1 , що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою на якій розташований її житловий будинок шляхом витребування на користь ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0466 га, з кадастровим номером :01:019:0115, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0466 га, з кадастровим номером :01:019:0115;

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою на якій розташований її житловий будинок шляхом витребування на користь ОСОБА_1 з володіння ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0970 га з кадастровим номером :01:019:0107, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0970 га кадастровий номер :01:019:0107.

07 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження, з викликом учасників процесу.

20 червня 2023 року позивач подала заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог та просила суд: усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою на якій розташований її житловий будинок шляхом витребування на користь ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0466 га, з кадастровим номером :01:019:0115, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 00466 га, з кадастровим номером :01:019:0115. Виключити ОСОБА_3 і Черкаську міську раду зі складу відповідачів (т. 1 а.с. 197-198).

14 липня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подана заява про зміну предмету позову із зазначенням відповідача ОСОБА_2 та третьої особи Черкаської міської ради, відповідно до якої просить суд: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61379322 від 05.11.2021 та здійсненної на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0, 0466 га кадастровий номер :01:019:0115 за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 080, номер запису про право власності/довічної власності: 44858873 та припинити вказане право ОСОБА_2 ;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0, 0466 га кадастровий номер :01:019:0115 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2023 року відмовлено у прийнятті позовної заяви про зміну предмету позову від 14.07.2023.

Ухвала мотивована тим, що дослідивши редакцію первісного позову та позовну заяву позивача від 14.07.2023 про зміну предмету позову, суд вбачає, що позивачем змінено не лише предмет позовних вимог, а і його підстави, викладено нові обґрунтування та обставини позовних вимог, визначено нові правові підстави позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку, що у заяві від 14.07.2023 фактично змінено як предмет, так і підстави позову, що суперечить положенням ст. 49 ЦПК України та не допускається.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гудзь О. С. оскаржив її в апеляційному порядку та просив суд скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2023 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що підстави як первісного позову, так і заяви про зміну предмету позову зводились до того, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а земельна ділянка відведена для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), згідно рішення Черкаської міської ради від 21.10.2021 № 12-37 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_2 (існуюче домоволодіння)» передана у власність ОСОБА_2 , чим порушено право позивача на цю земельну ділянку.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Судом додатково здійснене повідомлення сторін шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судова влада в Україні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відмовляючи у прийнятті до розгляду та повертаючи заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гудзя О. С. про зміну предмету позову, суд першої інстанції посилався на те, що у даній заяві викладено вимоги, які за своєю суттю змінюють в цілому підстави та предмет первісного позову, оскільки заявлені позовні вимоги з інших підстав, що є недопустимим відповідно вимог ст. 49 ЦПК України та свідчить про подання позивачем нової позовної заяви з визначенням іншого способу захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року по справі N 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування; зазначає ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтовує розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються .

Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Частиною 1 ст. 188 ЦПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Однак, таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими похідними вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про зміни, доповнення чи уточнення позовних вимог до вже поданого позову процесуальним законодавством не передбачено.

Так, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у постанові від 13.03.2018 року в справі № 916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2023 року по справі № 5015/118/11 (914/1689/21).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись в суд з позовом ОСОБА_1 обґрунтовує своє право на землю в посилаючись саме на положення спадкового права.

Тобто, позивач обґрунтовувала своє право на спірну земельну ділянку посилаючись на перехідні положення ЗК України, які вказують, що у разі, коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершенні приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим ставила питання про визнання за нею в порядку спадкування право на завершення приватизації земельної ділянки та одержання документа, що посвічує її право власності на земельну ділянку.

Позивач, вважаючи себе законним власником землі в порядку спадкування та посилаючись на наявність у неї перешкод зі сторони ОСОБА_2 заявляла віндикаційний позов у відповідності до ст. 387, 388 ЦК України про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України) та в рамках віндикації просила скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

На ряду з цим у заяві про зміну предмету позову, ОСОБА_1 підставою для задоволення права власності на спірну земельну ділянку посилалась виключно на положення ст. ст. 125-126 ЗК України, 120 ЗК, 377 ЦК України, а саме принцип нерозривності нерухомості з земельною ділянкою на якій вона розташована.

Підставою ж для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку зазначала те, що ОСОБА_2 , достеменно знаючи про судову справу про витребування у нього на користь ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними спорудами (справа № 712/4715/20) набув спірну земельну ділянку, тому посилаючись на ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просила позов в цій частині задовольнити.

Тобто, в цій частині вимог ОСОБА_1 вже відсутнє посилання на віндикацію, а з`явилось посилання на неправомірність набуття права власності на спірну ділянку ОСОБА_2 , у зв`язку із порушенням прав позивача ОСОБА_1 .

Отже, подана позивачем ОСОБА_1 заява містить позовні вимоги та нове правове обґрунтування підстав для їх задоволення, які не були заявлені позивачем як під час первісного звернення до суду із позовною заявою, так і при зверненні позивача із заявою про зміну позовних вимог.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин скаржником до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гудзя О. С.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гудзя Олександра Сергійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена з підстав та на умовах, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Текст постанови складено 25 жовтня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко