Ухвала

12 жовтня 2023 року

місто Київ

справа № 464/251/23

провадження № 61-14024ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в особі Експертно-Кваліфікаційної комісії Міністерства внутрішніх справ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання протиправним та скасування протоколу в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення, зобов`язання анулювання відповідної відмітки у свідоцтві, внесення відповідних змін до Реєстру судових експертів та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив: визнати протиправним та скасувати протокол Експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства внутрішніх справ Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - Експертно-кваліфікаційної комісії МВС ДНДЕКЦ МВС України) від 22 грудня 2022 року № 2710-с в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді безстрокового позбавлення кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод»; зобов`язати відповідача анулювати відповідну відмітку у свідоцтві позивача від 30 вересня 1994 року № 678 про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» та внести відповідні зміни в Реєстру судових експертів; стягнути з відповідача на відшкодування моральної школи 20 000,00 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано протокол Експертно-кваліфікаційної комісії МВС ДНДЕКЦ МВС України) від 22 грудня 2022 року № 2710-с в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді безстрокового позбавлення кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод».

Зобов`язано ДНДЕКЦ МВС України анулювати відповідну відмітку у свідоцтві від 30 вересня 1994 року № 678 про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» та внести відповідні зміни до Реєстру судових експертів.

Стягнуто з ДНДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

28 вересня 2023 року ДНДЕКЦ МВС України звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року, просить рішення оскаржувані судові рішення скасувати.

Щодо дотримання строку на подання касаційної скарги

Згідно зі статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Оскільки повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року, складено 18 серпня 2023 року то останнім днем тридцяти денного строку для подання касаційної скарги, з урахуванням вихідних днів, є 18 вересня 2023 року.

Заявник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду 27 вересня 2023 року, тобто із пропуском строку.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд виходить з того, що підстави пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строку касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод для своєчасного звернення заявника з такою скаргою.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав через систему «Електронний суд» 25 серпня 2023 року (у другій половині дня), яка відповідно до правил діловодства в ДНДЕКЦ МВС України була зареєстрована 28 серпня 2023 року. Зважаючи на те, що касаційну скаргу подано протягом тридцятиденного строку, який розпочався 28 серпня 2023 року, заявник просить поновити йому строк на касаційне оскарження.

На підтвердження вказаних обставин заявник надав роздруківку з електронного кабінету у системі «Електронний суд».

Перевіривши зазначені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд вважає їх неповажними з огляду на таке.

Згідно з пунктами 2.6.1, 2.6.2 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 23 серпня 2012 року № 747 (далі - Інструкція) реєстрація документа - це здійснення запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставляння на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Основним принципом реєстрації документів є однократність. Кожний документ реєструють лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо він надійшов у неробочий час; створювані - у день підписання або затвердження. Якщо зареєстрований документ передають з одного структурного підрозділу в інший, його повторно не реєструють.

З доданої до клопотання роздруківки з електронного кабінету у системі «Електронний суд» випливає, що копію постанови Львівського апеляційного суду заявник отримав 25 серпня 2023 року о 13.25 год.

Отже, наведені положення Інструкції, якими врегульовано порядок реєстрації вхідної кореспонденції, зокрема й у ДНДЕКЦ МВС України, не містить відомостей про те, що документи, які надійшли після 13.25 год, підлягають реєстрації наступного робочого дня.

Відомостей про те, що 25 серпня 2023 року о 13.25 год було неробочим часом у ДНДЕКЦ МВС України, заявник не надав.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно звернутися до Верховного Суду з клопотанням про поновлення стоку на касаційне оскарження, зазначивши інші поважні причини пропуску зазначеного процесуального строку, підтверджені відповідними доказами.

Суд звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії)).

Саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності у нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо виконання обов`язку зі сплати судового збору

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зі змісту касаційної скарги випливає, що ДНДЕКЦ МВС України оскаржує судові рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування протоколу Експертно-кваліфікаційної комісії МВС ДНДЕКЦ МВС України від 22 грудня 2022 року № 2710-с; зобов`язання ДНДЕКЦ МВС України анулювати відмітку у свідоцтві позивача від 30 вересня 1994 року № 678; відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. Тобто в частині вирішення двох немайнових та однієї майнової вимоги.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 684,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання касаційної скарги судовий збір підлягає сплаті у розмірі 6 441,60 грн (2 684,00х0,4х3х200/100).

Оскільки до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн, доплаті підлягає судовий збір у розмірі 3 757,60 грн.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону № 3674-VI. На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо дотримання заявником і вимог до форми та змісту касаційної скарги

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Положеннями зазначеної статті передбачено, що підставою для відкриття касаційного провадження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

При визначенні справ із подібними правовідносинами підлягають врахуванню предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини справи, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Особа, яка подала касаційну скаргу, має враховувати, що у разі посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, у такій скарзі необхідно зазначити, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі має бути зазначено певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України з наведенням обґрунтувань таких доводів.

У касаційній скарзі, посилаючись на неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник не кваліфікує наведені ним доводи відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, тобто не конкретизує підстави касаційного оскарження відповідно до конкретного пункту (пунктів) наведених норм процесуального права.

Саме на заявника покладається обов`язок сформулювати, належно та обґрунтовано викласти підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини другої статті 389 та частин першої, третьої статті 411 ЦПК України.

Відповідно Верховний Суд не може з власної ініціативи кваліфікувати наведені заявником ті чи інші порушення, які на його переконання є підставами касаційного перегляду справи, відповідно до конкретних пунктів наведених норм процесуального права.

Отже, зазначені підстави касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій наведені заявником формально без належного обґрунтування та які не кваліфіковано відповідно до частини другої статті 389 та частин першої, третьої статті 411 ЦПК України.

Указане унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд зауважує, що виконання процесуальних вимог до змісту касаційної скарги має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Заявник має навести як зміст відповідних пунктів частини другої статті 389, частин першої та третьої статті 411 ЦПК України, так і викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.

Тому заявнику необхідно подати касаційну скаргу в новій редакції та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням конкретних обґрунтованих підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанцій, які самостійно кваліфікувати відповідно до норм процесуального права.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для звернення до Верховного Суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, сплати судового збору та подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6, 7 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо підтвердження підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення або якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, - у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко