Номер провадження: 22-ц/813/5434/23
Справа № 509/1090/23
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Товариство з обмеженої відповідальністю «Перспектива»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,

на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 березня 2023 року,

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженої відповідальністю «Перспектива» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та знесення самочинного будівництва, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженої відповідальністю «Перспектива» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та знесення самочинного будівництва, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0633, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачу стало відомо, що 29.06.2017 року державним реєстратором Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області Садчиковим М.В. відкрито розділ щодо об`єкта нерухомого майна № 237 та зареєстровано за ТОВ «Прерспектива» право приватної власності на незавершене будівництво загальною площею 200,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , готовністю 59%.

27.09.2017 року між ТОВ «Перспектива» та ОСОБА_2 укладено договори купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О.І. № 307, 305.

Позивач вважає наявність зареєстрованого за третіми особами права власності на об`єкти незавершеного будівництва та самого будівництва, що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0633, яка належить ОСОБА_1 порушує право останньої на мирне володіння, користування та розпорядження своєю земельною ділянкою.

Позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у праві власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27.09.2017 року, між ТОВ «Перспектива» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксаною Іванівною, зареєстрований в реєстрі № 305, номер запису про право власності 22612083 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксани Іванівни індексний номер рішення 37359490 від 02.10.2027 року, номер запису про право власності 22612083; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки у праві власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27.09.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксаною Іванівною, зареєстрований в реєстрі № 307, номер запису про право власності 22612434 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксани Іванівни індексний номер рішення 37359896 від 02.10.2027 року, номер запису про право власності 22612434; Зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно збудований об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 200,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , готовністю 59%, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0633.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову в якій посилалась на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ухилення від майбутнього виконання рішення суду, відповідач в подальшому може здійснити відчуження нерухомого майна, що утруднить ефективний захист прав позивача та призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення позову). Оскільки, предметом позову є знесення самочинного будівництва, обраний позивачем засіб забезпечення позову гарантуватиме виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову, в такому разі предмет позову у цій справі є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії та проводити будівельні роботи є співмірний із заявленими позовними вимогами.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила застосувати заходи забезпечення позову та заборонити ОСОБА_2 на час розгляду справи та набрання рішення законної сили відчуження об`єкту незавершеного будівництва, загальною площею 200,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , готовністю 59%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237; здійснювати роботи з будівництва об`єкта незавершеного будівництва загальною площею 200,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , готовністю 59%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

Овідіопольський районний суд Одеської області ухвалою від 07 березня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженої відповідальністю «Перспектива» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та знесення самочинного будівництва відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано обставини вказаної справи зокрема відсутність у ТОВ «Перспектива» законних підстав для набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва та відповідне право на розпорядження. Також не враховано відсутність у відповідачів права власності на земельну ділянку на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Пузанова Л.В. головуючий суддя, судді: Ігнатенко П.Я., Орловська Н.В.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.04.2023 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Роз`яснив право на подання відзиву, проте відзиву від відповідачів та пояснені від третьої особи не надходило.

Вища рада правосуддя рішенням від 30.05.2023 року № 567/0/15-23 вирішила достроково закінчити відрядження суддів Херсонського апеляційного суду, зокрема суддів Пузанової Л.В., Ігнатенко П.Я., Орловської Н.В. до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 року в даній справі визначено головуючим суддю Коновалову В.А. у зв`язку з закінченням відрядження судді Пузанової Л.В.

В судове засідання позивач, відповідачі та третя особа не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

ТОВ «Перспектива» та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

ОСОБА_2 судову повістку отримав 25.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому не виконанню судового рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Звернувшись до суду з позовом у цій справі, позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у праві власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27.09.2017 року, між ТОВ «Перспектива» та ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки у праві власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27.09.2017 року, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 22612434 та 22612083; зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно збудований об`єкт незавершеного будівництва.

Отже предметом позову у справі є знесення самочинно збудованого об`єкта незавершеного будівництва, розірвання договорів купівлі-продажу від 27.09.2017 року, укладених між ТОВ «Перспектива» та ОСОБА_2 та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою від 02.10.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання долучено до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 348740623 від 02.10.2023 року, оскільки відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є загальнодоступними та отримання інформації з загальнодоступних державних реєстрів не є отриманням нових доказів.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 348740623 від 02.10.2023 року (за параметрами пошуку адреси місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) земельна ділянка, кадастровий номером :02:001:0633, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Право власності на об`єкт незавершеного будівництва, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 200,6 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 237, зареєстровано 27.09.2017 року за ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу № 307, 305, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О.І.

У цьому випадку позивач звертається до суду за захистом свого права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0633, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій побудовано об`єкт незавершеного будівництва.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову позивач зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ухилення від майбутнього виконання рішення суду, відповідач в подальшому може здійснити відчуження нерухомого майна, що утруднить ефективний захист прав позивача та призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення позову).

Колегія суддів вважає, що вид забезпечення позову, який просить вжити позивач, як заборона відчуження, так і заборона здійснювати роботи з будівництва відповідає змісту права, про захист якого ОСОБА_1 звернулась до суду.

Колегія суддів зазначає, що продовження будівельних робіт і їх закінчення змінить сам об`єкт нерухомого майна.

Можливість повної добудови (наразі об`єкт незавершеного будівництва побудовано на 59 %) та реєстрація права власності або інших речових прав, зокрема на новозбудовану площу за іншими особами відмінними від відповідачів у цій справі, призведе до порушення справедливого та ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зокрема про знесення об`єкта самочинного будівництва.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , як власника об`єкта незавершеного будівництва, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 березня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 на час розгляду справи та набрання рішення законної сили відчуження об`єкту незавершеного будівництва, загальною площею 200,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , готовністю 59%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237; здійснювати роботи з будівництва об`єкта незавершеного будівництва загальною площею 200,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , готовністю 59%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2023 року.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 )

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко