Справа № 347/1281/23
Провадження № 2/347/386/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

12 жовтня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коршівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано в судовому порядку рішенням Коломийського районного суду від 24.01.2022 року , неповнолітнього сина залишено на проживання із батьком. При цьому спільне проживання між сторонами припинилось ще в червні 2018 року. Позивач ствердив, що з того часу він з колишньою дружиною не спілкувався, як йому відомо вона виїхала за межі України, та проживає в республіці Польща. Відповідач не цікавиться життям їх спільного сина, не телефонує, не приїжджає, не займається вихованням сина ОСОБА_4 . Неповнолітній ОСОБА_4 повністю перебуває на утриманні та вихованні батька (позивача) та проживає разом із ним. В квітні 2023 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача, на утримання неповнолітньої дитини. Однак станом на дату подання позову, рішення суду ще не прийнято.

Позивач ствердив, що щодня водить сина в школу, оскільки той навчається в 1 класі Жукотинської гімназії, та забирає дитину після уроків, виконує з ним домашні завдання, відвідує батьківські збори та всі шкільні заходи, піклується про його стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток. Неповнолітній син взагалі не пам`ятає мами, оскільки ще коли йому було три роки, мати їх покинула.

У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні висловили доводи аналогічні позовній заяві.

Представники органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позовної заяви, а також наданий ними висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, підтримали в повному обсязі (а.с.92-93).

Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні підтвердив, що проживає вдвох разом із батьком (позивачем). Батько його виховує один, відводить та забирає зі школи, відвідує батьківські збори. Де його мама хлопчик не знає, та не пам`ятає її.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Відповідач в судові засідання не з`являлася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, однак на адресу суду поверталися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.83-85, 94-96).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 30.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.06.2023 року розгляд справи відкладено на 16.08.2023 року.

Ухвалою суду від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до розгляду по суті на 19.09.2023 року.

19.09.2023 року розгляд справи було відкладено на 12.10.2023 року.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/1281/23 відповідача ОСОБА_3 (а.с. 32, 88).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.10.2015 року, батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до копії рішення Коломийського міськрайонного суду від 24.01.2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Рішення суду набрало законної сили 01.03.2022 року (а.с.10).

Відповідно до копії ухвали Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2022 року виправлено описку в рішенні Коломийського міськрайонного суду від 24.01.2022 року в частині залишення на проживання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до копії довідки № 01-31/62 від 24.04.2023 року виданої Коршівським ліцеєм Коршівської сільської ради позивач ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати участі у вихованні дитини не бере, за весь період навчання у гімназії батьківські збори не відвідувала, освітніми досягненнями сина не цікавилася (а.с.12).

Відповідно до копії довідки № 01-31/69 від 16.05.2023 року виданої Коршівським ліцеєм Коршівської сільської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у першому класі Жукотинської гімназії філії Коршівського ліцею (а.с.13).

Відповідно до копії характеристики виданої директором Коршівського ліцею ОСОБА_4 виховується в неповній благополучній родині, батьки розлучені. З боку батька спостерігається постійний контроль і допомога дитині в навчанні. Батько зацікавлений в успіхах дитини, відвідує батьківські збори. Щодня батько супроводжує в школу і зі школи дитину (а.с.14).

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов № 38 від 14.04.2023 року ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, дитина має окреме ліжко, місце для навчання, проведення дозвілля, сну та відпочинку. (а.с.15).

Відповідно до копії довідки № 103 від 12.04.2023 року виданої Жукотинським старостинським округом Коршівської сільської ради сім`я ОСОБА_1 складається з бабусі ОСОБА_6 та сина ОСОБА_4 (а.с.16).

Відповідно до копії довідки № 138 від 18.05.2023 року виданої Жукотинським старостинським округом Коршівської сільської ради ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.17).

Відповідно до характеристики від 04.05.2023 року ОСОБА_1 працює в ФГ (Костин) працівником тваринницької ферми та його посадовий оклад складає 6700 грн. на місяць. (а.с.19).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.20).

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Коршівської сільської ради № 89 від 13.07.2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_3 , щодо її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.70-75).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно копії свідоцтва про народження, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням неповнолітнього сина.

Відповідно до характеристики з навчального закладу Коршівського ліцею неповнолітній син ОСОБА_4 навчається добре. Вихованням та утримання сина займається лише батько ОСОБА_1 . Мати участі у вихованні дитини не бере, жодного разу батьківські збори не відвідувала. Батько кожного дня проводжає та забирає дитину зі школи.

В судовому засіданні була заслухана думка неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Хлопчик підтвердив, що проживає разом із батьком удвох. Батько займається його вихованням та навчанням. Про матір хлопчик нічого не міг сказати, оскільки не пам`ятає її.

Суд зауважує, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні дуже прихильно та ніжно ставився до батька. Було очевидним, що між батьком та сином дуже люблячі та теплі відносини.

Оцінюючи думку дитини, то суд зауважує, що вік і рівень розвитку дитини цілком дозволяє йому правдиво відповідати на запитання про маму. При цьому суд стверджує, що думка дитини не є вирішальною, однак вона враховується в сукупності з іншими обставинами та доказами у справі.

Представник третьої особи: орган опіки та піклування Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області не забезпечив явку свого представника в судове засідання, однак надали відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, та просив проводити розгляд справи без участі їх представника, а рішення прийняти згідно чинного законодавства.

В матеріалах справи є висновок органу опіки і піклування, відповідно до якого визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки мати жодної участі у вихованні та утриманні сина не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з неповнолітнім сином, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей та взагалі не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 усунулася від виховання свого малолітнього сина та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право її дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення її, як матері, батьківських прав відносно малолітнього сина, оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини.

Одночасно суд роз`яснює відповідачу її право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив залишити судові витрати за ним, а відтак судові витрати у сумі сплаченого судового збору залишити за позивачем.

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коршівської сільської ради (78200, с. Коршів, вул. Шевченка, 23, Коломийського району Івано-Франківської області) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 ) батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 жовтня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула