ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3105/23 Справа № 201/5856/17 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення збитків, грошових коштів і моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) звернулися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ ПриватБанк, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення збитків, грошових коштів і моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року заяву повернуто.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просили ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви. Також просили постановити окрему ухвалу щодо судді Антонюка О.А.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно постановив ухвалу, якою повернув їх заяву. Ухвала є невмотивованою та прийнятою без належного застосування норм цивільно-процесуального законодавства. ЦПК визначає право сторони звернутися з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та їх заява повністю відповідає вимогам ст. ст. 182, 183 ЦПК України. Жодною нормою ЦПК не передбачено право суду повернути заяву у зв`язку з відсутністю матеріалів справи в суді.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга АТ КБ ПриватБанк на ухвалу суду підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

26 травня 2023 року АТ КБ ПриватБанк звернулися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ ПриватБанк, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення збитків, грошових коштів і моральної шкоди.

В обгрунтування заяви посилалися на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2022 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування завданих збитків у розмірі 11706 688, 27 грн, 368607, 90 дол. США, а також 4, 88 євро. В іншій частині вимог позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

На виконання даного рішення суду, видано виконавчий лист від 11 квітня 2022 року №201/5856/17.

Проте, вони перерахували на рахунок позивача ОСОБА_1 прості іменні акції додаткової емісії ПАТ КБ «ПриватБанк» у кількості 75572 штук, тобто відбулася заміна особи у відносинах щодо яких виник спір. Фактично обов`язок Банку зі сплати на користь позивача грошових коштів, стягнутих рішенням у справі №201/5856/17 відсутній повністю у зв`язку з законодавчо встановленою неможливістю його виконання.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції посилався на положення ст. 432, ч. 6 ст. 185 ЦПК України та зазначив про те, що згідно відомостей сайту «Судова влада України» справу Дніпропетровським апеляційним судом призначено до судового розгляду на 12:10 годину 29 червня 2022 року, та матеріали справи в суді відсутні.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальний закон чітко розрізняє порядок розгляду процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, а також визначає види процесуальних документів, які подаються учасниками справи у тому чи іншому випадку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення питання про заміну сторони регламентується статтею 442 ЦПК України, в той час коли суд першої інстанції послався на статтю 436 ЦПК України.

Суд першої інстанції, повертаючи заявникові вищезазначену заяву, керувався ч. 6 ст. 185 ЦПК України та виходив із того, що заяву подано без дотримання вимог цивільного процесуального законодавства.

В той час, коли підстави та порядок вирішення процесуальних питань, які пов`язані із виконанням судових рішень у цивільних справах, визначені нормами розділу VI ЦПК України.

Враховуючи те, що вищезазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення заяви на підставі ч.6 ст.185 ЦПК України, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яку відповідно до ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підстав для постановлення окремої ухвали, колегія суддів не вбачає, оскільки не можуть бути підставою для постановлення окремої ухвали порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які були одночасно підставою для усунення цих недоліків самим апеляційним судом у межах його повноважень.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р. Куценко