Справа 206/3204/23
Провадження 2/206/942/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря Погребної А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 14 липня 2020 року вона позичила відповідачу 10000,00 доларів США, на підтвердження чого відповідач власноручно написав їй розписку. За умовами договору грошові кошти були передані відповідачу строком на три місяці зі сплатою відсотків у розмірі 5%щомісячно. Відповідач сплатив їй відсотки за користування позикою 1500,00 доларів США, а саме у вересні 2020 року- 1000,00 дол. США, у жовтні 2020 року -500 дол. США. З того часу відповідач позику не повернув, проценти за користування грошовими коштам не сплачував, почав уникати контакту.

Посилаючись на ст.ст. 1046,1048, 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 27332,74 дол. США, а саме::

-10000,00 дол. США- суму основного боргу;

-16500,00 дол. США проценти за користування позикою за період з 14.07.2020 до дня звернення до суду, із стягненням процентів до моменту виконання рішення, із врахуванням приписів законодавства, що регулюють таке нарахування;

-822,74 дол. США 3% річних за користування чужими грошовими коштами із 15.10.2020р. на дату звернення з позовом до суду, до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства, що регулює таке нарахування.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 19 липня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на житловий будинок загальною площею 50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , із забороною ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти буь-які дії по відчуженню житлового будинку (а.с.52-54).

Ухвалою суду від 21 липня 2023 року судом було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання у цій справі ( а.с.55).

30.08.2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_4 (а.с.61-67), у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю. В обґрунтування заперечень проти позову вказує на те, що він дійсно взяв у борг у позивачки 10000,00 дол. США, про що 14.07.2020 року написав розписку. У розписці зазначено його обов`язок три місяці сплачувати відсотки. Однак розписка не містить зобов`язання відповідача повернути грошові кошти у якісь конкретно дату та час. Він сплатив позивачу обумовлені у розписці відсотки за три місяці. Надалі такого обов`язку щодо сплати відсотків розписка не містить. Тому вимоги позивача про стягнення з нього відсотків у розмірі 16500,00 дол. США вважає безпідставними. Оскільки розписка не містить зобов`язання відповідача повернути грошові кошти у якусь конкретно дату та час, то підстав для стягнення з нього 3% річних у сумі 822 дол. США не має. Позивачка не пред`являла йому вимоги про повернення боргу і не зверталася до суду майже три роки.

Ухвалою суду від 07 вересня 2023 року підготовче провадження у цій справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ст. ст.78-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Позивач відмовилася від поданого раніше клопотання про допит в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Відповідач визнав факт отримання в борг у ОСОБА_1 10000,00 дол. США і написання ним 14.07.2020 року розписки про отримання цих коштів і сплати позивачу процентів за користування грошима ( 5% щомісячно) за три місяці у розмірі 1500,00 дол. США.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, судом встановлено, що 14 липня 2020 року між позивачем і відповідачем був укладений договір позики грошових коштів у розмірі 10000,00 дол. США, на підтвердження чого відповідачем була видана розписка.

Факт отримання в борг у позивача 10000,00 дол. США і не повернення цих коштів станом на час розгляду справи відповідач визнав. А тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 14.07.2020 року у розмірі 10000,00 дол. США підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення процентів - 3% щомісяця з 14.07.2020 року до моменту виконання рішення з урахуванням припису законодавства, що регулює таке нарахування, розмір яких на дату звернення до суду становить 16500 дол. США, то суд приходить до висновку, що ці вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, зі змісту розписки від 14.07.2020 року встановлено, що вказана сума грошових коштів була отримана відповідачем ОСОБА_3 під 5 % щомісячно на 3 місяці.

Тобто розписка містить строк 3 місяці, зі спливом якого ці грошові кошти мають бути повернуті позикодавцю.

Суд застосовує висновок, сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 (провадження № 14-48цс21), у якому, зокрема, зазначено наступне:

- За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням (пункт 89).

- Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (пункт 90).

- Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 91).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що термін «користування чужими грошовими коштами» (стаття 536 ЦК України) використовується у двох ситуаціях: 1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; 2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (стаття 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК України) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 38) і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (пункти 6.20-6.24)).

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91)).

З розписки від 14.07.2020 року встановлено, що відповідач взяв у позивача у позику кошти на 3 місяці зі сплатою 5% щомісячно.

Таким чином, щомісячна виплата процентів у розмірі 5% може бути застосована лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею) три місяці.

Позивач у позовній заяві зазначила, що відповідач виплатив їй 1500,00 дол. США, як проценти за три місяці користування позикою. Про це також зазначав і відповідач у відзиві.

Після спливу строку надання позики право позикодавця нараховувати проценти за позикою у розмірі 5% щомісячно припиняється.

А тому вимоги позивача про стягнення 16500,00 дол. США процентів за користування позикою за період з 14.07.2020 до дня звернення до суду, із стягненням процентів до моменту виконання рішення, із врахуванням приписів законодавства, що регулюють таке нарахування, - задоволенню не підлягають.

Судом встановлено і визнано обома сторонами у справі, що позика у розмірі 10000,00 дол. США до цього часу відповідачем не повернута, тобто грошове зобов`язання є простроченим з 15.10.2020 року.

У разі прострочення виконання грошового зобов`язання застосовується частина друга статті 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором позики від 14.07.2020 року не визначений розмір процентів за прострочення виконання договору, тому у даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми.

Заявляючи такі позовні вимоги, позивач просила стягнути 3% річних від простроченої суми із 15.10.2020р. на дату звернення з позовом до суду - 822,74 дол. США, до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства, що регулює таке нарахування.

За приписами частини 10, частини 11 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

За таких підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу за період з 15.10.2020 року по день ухвалення рішення суду 26.10.2023 року (1106 днів) у розмірі 909,04 дол. США, з подальшим нарахуванням та стягненням 3% річних від простроченої суми боргу до моменту повного виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір - 1% від розміру задоволених позовних вимог в сумі 3988,35 грн. (10000+909,04=10909,04 дол. США х 35.56 (офіційний курс гривні станом на 17.07.23) = 398834,50 грн.), судовий збір із заяви про забезпечення позову 536,80 грн. Всього стягнути 4525,15 грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2023 року у цій справі було вжито заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на житловий будинок загальною площею 50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , із забороною ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню житлового будинку.

Вжиті судом заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 158, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14 липня 2020 року у сумі 10000,00 дол. США (десять тисяч доларів).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми боргу за період прострочки з 15 жовтня 2020 року до 26 жовтня 2023 року (день постановлення судового рішення) у сумі 909,04 дол. США (дев`ятсот дев`ять доларів 04 цент), з подальшим нарахуванням та стягненням 3% річних від простроченої суми боргу до моменту повного виконання рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4525,15 грн. (чотири тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень 15 копійок).

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2023 року у цій справі продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ..

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 31.10 .2023 року.

Суддя І.П. Прінь