ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8309/23Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/789/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

та сторін позивача ОСОБА_1 і представника Державної податкової служби України Лапунько М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/8309/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого виготовлено 26 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної податкової служби України про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до держави України в особі Державної податкової служби України про відшкодування моральної шкоди, в розмірі 700 000 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що на його адресу надійшов з податкової інспекції неякісний та нечитабельний документ, текст якого не міг розібрати, оскільки у нього ослаблений зір. У зв`язку з цим звернувся до органів податкової інспекції зі скаргою, в якій вимагав надіслати на його адресу якісний примірник документу крупним читабельним шрифтом, а також дати детальні роз`яснення щодо змісту даного документу, у відповідь на який отримав листа з ГУ ДПС у Тернопільській області від 02 лютого 2023 року, до якого було долучено нечитабельну копію податкового повідомлення-рішення від 21 вересня 2022 року. Зі змісту вказаного листа вбачається, що йому було нараховано земельний податок в сумі 1837,92 грн. за земельну частку (пай). Вказує, що уже кілька років межові знаки в натурі на місцевості на земельній ділянці (паю) розміром 2,11 га, не встановлені, чим йому чиняться перешкоди у використанні земельної ділянки, оскільки не може приступити до її використання. Попри це, держава вимагає від нього сплати податку. У зв`язку з цим звернувся до відповідача ГУ ДПС у Тернопільській області із вимогою припинити вимагання грошових коштів в сумі 1837,92 грн. за земельну частку (пай), розміром 2,11 га. Однак, йому прийшла відписка начальника Чортківського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління та оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Тернопільській області від 01 березня 2023 року. У зв`язку з цим він звернувся до ГУ ДПС у Тернопільській області із заявою від 09 березня 2023 року, у якій вимагав негайно, за участі представників Управління ДПС у Тернопільській області, поліції, прокуратури, ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області, Чортківської військової адміністрації виїхати на місцевість за місцем розташування земельної ділянки, розміром 2,11 га, щоб задокументувати юридичний факт відсутності межових знаків, у відповідь на яку йому надійшов з ГУ ДПС у Тернопільській області лист від 21 березня 2023 року, зі змісту якого вбачається, що його звернення не було вирішено по суті, юридичний факт відсутності межових знаків не був задокументований, порушення законності не були усунуті, з посиланням на те, що ПК України не містить норм податкового регулювання в частині встановлення факту наявності/відсутності межових знаків. Вказує, що вирішення порушеного в його зверненні від 09 березня 2023 року питання не належало до компетенції ГУ ДПС у Тернопільській області, тому в силу вимог ст. 7 Закону України Про звернення громадян, в термін не більше п`яти днів повинно було бути надіслано за належністю відповідному органу чи посадовій особі, чого не було зроблено. Вказаною бездіяльністю йому завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 700 000 грн., та яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. При визначенні моральної шкоди позивач виходив з принципу презумпції моральної шкоди, визнаної в практиці Європейського суду з прав людини. З цих підстав просить позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до держави України в особі Державної податкової служби України про відшкодування шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що при постановленні рішення суд першої інстанції не застосував в якості норм права практику Європейського суду з прав людини.

В практиці Європейського суду з прав людини визнано принцип презумпції моральної шкоди. При цьому, Європейський Суд з прав людини не вимагає надання доказів спричинення моральної шкоди по принципу, якщо є неправомірні дії, то людина зазнала моральної шкоди. І ніхто немає права примушувати людину, що потерпіла від незаконних дій з боку влади, до надання доказів спричинення моральної шкоди.

Згідно судової практики Європейського Суду з прав людини, якою встановлено принцип презумпції моральної шкоди, Європейський суд з прав людини присуджує моральну шкоду навіть при відсутності доказів на обґрунтування моральної шкоди лише по факту неправомірних дій з боку органів влади та національних інституцій зокрема.

Представник Головного управління Податкової служби України Лапунько М.В. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначила, що податковий орган не може бути уповноваженим представником позивача в цивільному процесі, адже відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник Державної податкової служби України Лапунько М.В. у судовому засіданні апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області зі скаргою, в якій просив негайно надіслати на його адресу якісний примірник документу крупним читабельним шрифтом, щоб він міг ознайомитися з його змістом, а також дати детальні роз`яснення щодо змісту даного документу, який йому попередньо було надіслано Головним управлінням ДПС у Тернопільській області (а.с. 5).

02 лютого 2023 року Чортківським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Управління податкового оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Тернопільській області у відповідь на заяву від 01 лютого 2023 року повідомило ОСОБА_1 про те, що йому повторно надсилається податкове повідомлення-рішення від 21 вересня 2022 року встановленого зразка, у якому йому нараховано земельний податок в сумі 1837,92 грн. за земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельна частка (пай) 2,11 га, з роз`ясненням щодо підстав такого нарахування (зворот а.с. 5).

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області із заявою, у якій просив негайно виїхати на місцевість за місцем розташування земельної ділянки розміром 2,11 га, за участі представників Управління Державної податкової служби у Тернопільській області, поліції, прокуратури, представників Чортківської військової адміністрації, для того, щоб задокументувати юридичний факт відсутності межових знаків (а.с. 6).

Листом № 3811/6/19-00-24-02-05 від 21 березня 2023 року ОСОБА_1 надано відповідь на його заяву від 09 березня 2023 року, у якому зазначено, що відповідно до ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Згідно із частини третьої статті 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Такими органами місцевого самоврядування, до повноважень яких належить вирішення земельних суперечок, визначені виконавчі органи сільських, селищних, міських рад (пункт 5 частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Також зазначено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Водночас зазначено, що ПК України не містить норм податкового регулювання в частині встановлення факту наявності/відсутності межових знаків. Роз`яснено, що у разі незгоди з наданою відповіддю, заявник може оскаржити її в порядку, визначеному статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» (а.с.7-8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував відповідь Головного управління ДПС у Тернопільській області ДПС України № 3811/6/19-00-24-02-05 від 21 березня 2023 року у встановленому законом порядку, зокрема до вищого органу чи до суду, та що за результатами такого оскарження встановлено незаконність рішення, дії чи бездіяльності Головного управління ДПС у Тернопільській області ДПС України.

Також, жодних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди Головним управлінням ДПС у Тернопільській області позивачем не надано.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі в наслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

В той же час статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Вказана стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб`єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб`єктів та характері їх дій. Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Способами захисту цих цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Сам обов`язок доведення наявності шкоди у справах за позовами до органів державної влади (органів місцевого самоврядування), наявність протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).

Таким чином, незалежно від вини, у випадку встановлення фактів неправомірних дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування на підставі рішення суду відносно конкретної фізичної особи, остання повинна довести наявність шкоди, що заподіяна їй, її розмір, та причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю органу державної влади та отриманою нею шкодою.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про звернення громадян», скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Умови деліктної відповідальності органів публічної влади, їх посадових та службових осіб мають низку особливостей. По-перше, як і в інших випадках, шкода підлягає відшкодуванню лише тоді, коли вона завдана протиправною поведінкою. У статті 1173 ЦК України ідеться про «незаконні рішення, дії чи бездіяльність».

Спір щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, належить до предметної юрисдикції адміністративного суду. Тому встановлення протиправності (незаконності) відбувається в порядку, встановленому КАС України.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Порушення хоча б однієї із зазначених вимог може тягнути визнання відповідного рішення, дії чи бездіяльності незаконними.

Враховуючи те, що в даному випадку у передбаченому законом порядку не встановлено незаконність рішення, дії чи бездіяльності Головного управління ДПС у Тернопільській області ДПС України, позивачем не доведено усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють факт заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди, тому підстав для задоволення позову немає.

Сам факт незгоди позивача з відповіддю відповідача на його заяву не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи заявника, що ГУ ДПС у Тернопільській області в силу вимог ст. 7 Закону України Про звернення громадян, в термін не більше п`яти днів, повинно було б надіслати за належністю відповідному органу чи посадовій особі вимогу ОСОБА_1 щодо встановлення факту відсутності межових знаків, оскільки податковий орган не може бути уповноваженим представником позивача в цивільному процесі, адже відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо доводів заявника, що суд першої інстанції при постановленні рішення не застосував практику Європейського суду з прав людини, зокрема принцип презумпції моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем не доведено, що дії податкового органу є неправомірними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 жовтня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів