Справа № 456/5472/21 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/2280/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
Провадження № 22-ц/811/2438/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.

за участі секретаря: Іванової О.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, котре є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 3/4 частини об`єкта нерухомого майна в порядку його поділу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення 41/42 ідеальних часток в належному особі на праві власності об`єкті нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2021 року ОСОБА_5 в особі своєї уповноваженої представниці адвокатеси Пилипів О.В. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що сторони у справі у період з 22 серпня 2015 року по 19 травня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано на підставі рішення Бориславського міського суду Львівської області від 19 травня 2021 року у справі № 438/1928/20, провадження № 2/438/153/2021, що набрало законної сили. За час перебування у зазначеному шлюбі у сторін у справі народилося двоє дітей, а саме дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є малолітніми та після розірвання зазначеного шлюбу фактично залишилися проживати разом із матір`ю, проте зберігають зареєстроване місце свого проживання разом із батьком. Також за час перебування у зазначеному шлюбі сторонами у справі з метою забезпечення усіх членів сім`ї колишнього подружжя сторін та в інтересах цієї сім`ї було набуто квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, незважаючи оформлення права власності на таку квартиру виключно за відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , така є об`єктом права спільної сумісної власності. Відтак спірна квартира підлягає поділу, при котрому є необхідність у відступленні від засад рівності часток у цій квартирі, оскільки відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 як батько ухиляється від участі в утриманні вищевказаних малолітніх дітей, зокрема не сплачує присуджені за рішенням суду аліменти, хоча має таку можливість. При цьому діти перебувають на утриманні виключно позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 як їх матері, а розмір присуджених батькові до сплати аліментів на дітей є мінімальним. Добровільної згоди щодо поділу спірної квартири як об`єкта права спільної сумісної власності їх колишнього подружжя між сторонами у справі не досягнуто, у зв`язку з чим такий поділ може бути проведений виключно на підставі рішення суду, із відступленням при цьому від розміру часток, тобто право на ідеальних частини цієї квартири може бути визнано за позивачкою за первісним позовом та відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а решта ідеальна частина цієї квартири може бути визначена за відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 як її влансиком.

Просила поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності їх з відповідачем ОСОБА_3 колишнього подружжя, а саме квартиру АДРЕСА_1 , відступивши при цьому від рівності часток у такому майні, а також визнати за нею право власності на 3/4 частини вказаної квартири. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору у загальному розмірі 1 816 грн. та витратах на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7 000 грн., а всього 8 816 грн., позивачка ОСОБА_1 просила покласти на відповідача ОСОБА_3 .

В січні 2022 року ОСОБА_3 звернувся в суд з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 , в якій просив ухвалити рішення про визначення за ним 41/42 ідеальних часток в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1 . Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. та витратах на професійну правничу допомогу, остаточний розмір котрих буде визначено згодом, позивач ОСОБА_3 просить покласти на відповідачку ОСОБА_1 ..

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що спірна квартира хоча й була набута за час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі з метою забезпечення усіх членів сім`ї колишнього подружжя таких сторін у справі та в інтересах цієї сім`ї, проте була придбана у переважній більшості за кошти адресної допомоги на придбання житла відповідно до Порядку придбання житла для учасників антитерористичної операції та родин ОСОБА_8 на умовах співфінансування та на виконання рішення Львівської обласної ради № 552 від 05 грудня 2017 року «Про затвердження Комплексної програми соціальної підтримки у Львівській області учасників АТО та їхніх родин, бійців-добровольців АТО, а також родин Героїв Небесної Сотні на 2018-2020 роки», й такі кошти надавались відповідачеві за первісним позовом та позивачеві за зустрічним позовом ОСОБА_3 як учаснику АТО згідно із субвенціями з обласного та місцевого бюджетів у сумі 347 306 грн. 99 коп. та 231 538 грн. 00 коп. відповідно, що становить 41/42 частки спірної квартири, а власні кошти його з позивачкою за первісним позовом та відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 колишнього подружжя на придбання цієї квартири становили лише 28 845 грн. 01 коп., котрі власне були їх спільно нажитим майном й становлять 1/42 частки спірної квартири. Тому 41/42 частки у спірній квартирі, належній відповідачеві за первісним позовом та позивачеві за зустрічним позовом ОСОБА_3 , є його особистою власністю, а не об`єктом спільної сумісної власності їх з позивачкою за первісним позовом та відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 колишнього подружжя, відповідно спірна квартира у наведеній частині поділу не підлягає, а згадана частка підлягає визначенню виключно за відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 ..

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 3/4 частини об`єкта нерухомого майна, - задоволено частково.

Поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , без відступлення при цьому від засади рівності часток у такому нерухомому майні.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти первісних позовних вимог, - відмовлено.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору за пред`явлені первісні позовні вимоги пропорційно до їх задоволення у розмірі 1210 (одна тисяча двісті десять) грн. 67 коп. вирішено компенсувати останній за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Решту судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 33 коп. за пред`явлення зазначених позовних вимог покладено на ОСОБА_1 та залишено за останньою.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею у зв`язку з розглядом справи пропорційно до задоволених первісних позовних вимог судові витрати у вигляді сплати коштів на професійну правничу допомогу у розмірі 4666 (чотири тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 67 коп.. Решту судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, у сумі 2 333 (дві тисячі триста тридцять три) грн. 33 коп. покласти на ОСОБА_1 та залишено за останньою.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення 41/42 ідеальних часток в належному особі на праві власності об`єкті нерухомого майна, - задоволено частково.

Визначено за ОСОБА_3 1/2 ідеальну частку у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за пред`явлення ОСОБА_3 зустрічних позовних вимог пропорційно до їх задоволення у сумі 472 (чотириста сімдесят дві) грн. 57 коп.. Решту судового збору у сумі 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 83 коп. за пред`явлення зазначених позовних вимог компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення на підставі заяви відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , поданої через представницю адвокатесу Муралло Марію Степанівну, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 456/5472/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, котре є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 3/4 частини об`єкта нерухомого майна в порядку його поділу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення 41/42 ідеальних часток в належному особі на праві власності об`єкті нерухомого майна.

Вищезгадані судові рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року покликається на те, що за своєю правовою природою кошти, за які набута спірна квартира є адресною допомогою, розмір якої безпосередньо залежить від кількості членів сім`ї заявника, а відтак, придбана квартира повинна вважатись спільною власністю всіх членів сім`ї заявника, в тому числі малолітніх дітей і не повинна визнаватись об`єктом спільної сумісної власності лише подружжя.

Вказує, що за змістом розділу 6 Комплексної програми соціальної підтримки у Львівській області учасників АТО та їхніх родин, бійців-добровольців АТО, а також родин Героїв Небесної Сотні на 2018-2020 роки, реалізація заходів програми забезпечить отримання учасниками антитерористичної операції, їх родинами та родинами Героїв Небесної Сотні різних видів соціальних послуг і створення доступного середовища, що сприятиме зростанню рівня та якості їх життя, поліпшенню соціальної ситуації в області, подолання проявів дискримінації.

На думку скаржника, суд першої інстанції всупереч інтересам малолітніх дітей визнав спірну квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що не узгоджується з цілями, метою і завданнями Комплексної програми, на виконання якої і придбавалась спірна квартира.

Також зазначає, що незалежно від того, на які правові норми покликалась позивач за первісним позовом суд першої інстанції зобов`язаний був здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову. Якою у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року покликається на те, що в зустрічній позовній заяві позивачем було зазначено, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу та крім цього, долучено договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого (п.4.2.) сторони угодили, що за написання адвокатом заяв по суті справи та вивчення інших дій розмір гонорару в загальному становить 6000, з яких 500 грн.- консультації, 1000 грн. - ознайомлення, 4500 грн. - підготовка і складання зустрічного позову.

Вказує, що факт надання цих послуг засвідчується актом №1 від 17 січня 2022 року.

Крім того зазначає, що сторони узгодили, що за кожну участь в судовому засіданні розмір гонорару адвоката становить 2000 грн. Адвокат Муралло М.С. приймала участь у двох судових засіданнях, відтак загалом розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10000 грн.

Просить ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року скасувати і направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

04 листопада 2022 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли відзиви на апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року та на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року залишити без змін.

21 вересня 2023 року від апелянта ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням його представника ОСОБА_4 за межами України.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи предмет спору, складність справи, необхідність дотримання розумних строків розгляду, відсутність доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, а також присутність в судовому засіданні представника іншої сторони ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання та продовження розгляду справи без участі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в заперечення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та ухвали у межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони у справі у період з 22 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано на підставі рішення Бориславського міського суду Львівської області, ухваленого 19 травня 2021 року у цивільній справі № 438/1928/20, провадження № 2/438/153/2021, за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (т. 1 а. с. 5-7).

За час перебування у зазначеному шлюбі у сторін у справі народилося двоє дітей дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області 18 грудня 2015 року (т. 1 а. с. 8), та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 17.10.2018 року (т.1 а. с. 9). Обоє дітей сторін у справі станом на дату ухвалення даного рішення суду є малолітніми.

Як вбачається з довідки № 20 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Стрийської міської ради 14 січня 2022 року (т.1 а.с. 83), обоє малолітніх дітей сторін у справі входять у склад сім`ї відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та зареєстровані разом з ним у квартирі АДРЕСА_1 . Доказів на підтвердження фактичного місця проживання зазначених малолітніх дітей сторін у справі матеріали цієї справи не містять.

Судом також встановлено, що за час перебування у зазначеному шлюбі між громадянином ОСОБА_12 та відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , котрий 09 листопада 2020 року був посвідчений приватним нотаріусом Стрийського міського нотаріального округу Львівської області Безега О.І. та зареєстрований у реєстрі за № 326 (т.1 а.с. 52-54). За змістом зазначеного правочину спірна квартира придбана відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 за 607 690 грн. (без ПДВ), з котрих 28 845 грн. 01 коп. кошти покупця, 347 306 грн. 99 коп. кошти субвенції з обласного бюджету, виділені відповідно до розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 22 жовтня 2020 року за № 954/0/5-20, та 231 538 грн. кошти субвенції з місцевого бюджету, виділені відповідно до рішення Бориславської міської ради Львівської області від 17 вересня 2020 року за № 2604, так як сам правочин був укладений також на підставі Рішення комісії щодо розгляду заяв учасників АТО та членів сімей Героїв Небесної Сотні про призначення або відмову в призначенні адресної допомоги на придбання житла відповідно до Порядку придбання житла для учасників антитерористичної операції та родин ОСОБА_8 на умовах співфінансування та на виконання рішення Львівської обласної ради № 552 від 05 грудня 2017 року «Про затвердження Комплексної програми соціальної підтримки у Львівській області учасників АТО та їхніх родин, бійців-добровольців АТО, а також родин Героїв Небесної Сотні на 2018-2020 роки». Правочин було вчинено за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_13 , яка викладена у вигляді окремої заяви.

На підставі вказаного правочину 08 грудня 2020 року державною реєстраторкою виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Пошивак З.Т. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено відповідний запис про право власності за номером: 39653877, одноосібним власником спірної квартири зазначено відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , що підтверджуються Витягом з згаданого Державного реєстру, сформованим 11 грудня 2020 року, індексний номер: 236546886 (т.1 а.с. 51).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Слід зазначити, що суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення Львівської обласної ради від 05 грудня 2017 року за № 552 «Про затвердження Комплексної програми соціальної підтримки у Львівській області учасників АТО та їхніх родин, бійців-добровольців АТО, а також родин Героїв Небесної Сотні на 2018-2020 роки», а також сама Комплексна програма, як і Порядок придбання житла для учасників антитерористичної операції та родин Героїв Небесної Сотні на умовах співфінансування, розміщені на офіційному сайті Львівської обласної ради за посиланням на вебсторінку: https://lvivoblrada.gov.ua та є у вільному доступі, із системного аналізу котрих вбачається, що відповідна Комплексна програма та розроблений на її виконання Порядок придбання житла покликані забезпечити житлом не лише осіб зазначених у них категорій, але й їх родин.

Так, з Протоколу № 1 засідання комісії при виконавчому комітету Бориславської міської ради щодо розгляду заяв учасників АТО та членів сімей Героїв Небесної Сотні про призначення або відмову в призначенні адресної допомоги на придбання житла від 10 липня 2020 року (т.1 а.с. 105) вбачається, що відповідачеві за первісним позовом та позивачеві за зустрічним позовом ОСОБА_3 призначено адресну допомогу на придбання житла на сім`ю з чотирьох осіб, тобто у тому числі на дружину позивачку за первісним позовом та відповідачку за зустрічним позовом ОСОБА_1 , й двоє їх малолітніх дітей дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього, судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості по аліментах, сформованого головною державною виконавицею Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Добош Г.В. 01 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні № 65893285, відкритому на виконання судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_3 (т.1 а.с. 11-12), заборгованість відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 по сплаті аліментів на двох їх з позивачкою за первісним позовом та відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 малолітніх дітей дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01 жовтня 2021 року складає 9 552 грн.

Проте, як вбачається з квитанції № 128 від 19 жовтня 2021 року (т.1 а. с. 92), квитанцій № 170 від 20 жовтня 2021 року та № 189 від 16 листопада 2021 року (т.1 а.с. 96), квитанції № 0.0..1. від 21 січня 2022 року (т.1 а. с. 93), відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 в рахунок заборгованості по сплаті аліментів на зазначених дітей було перераховано 4 500 грн., 1 950 грн., 4 000 грн. та 3 000 грн. відповідно.

Колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що заборгованість по сплаті аліментів на двох малолітніх дітей була погашена відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 у короткі терміни у повному обсязі й більше до дати ухвалення судом даного рішення ним не допускалася.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 , хоча й була оформлена лише на відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , проте вона є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін у цій справі, так як переважна більшість коштів на її придбання були розраховані та виділені з обласного й місцевого бюджетів на умовах співфінансування та на виконання рішення Львівської обласної ради № 552 від 05 грудня 2017 року «Про затвердження Комплексної програми соціальної підтримки у Львівській області учасників АТО та їхніх родин, бійців-добровольців АТО, а також родин Героїв Небесної Сотні на 2018-2020 роки» на членів сім`ї з урахуванням цього подружжя та двох їх малолітніх дітей, а решта коштів були виділені із сімейного бюджету цього подружжя, а, отже, є їх спільними коштами. До того ж відповідний правочин, на підставі котрого за відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірну квартиру, було вчинено за письмовою згодою позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 як його дружини, й така згода була обов`язковою та викладена у вигляді її окремої заяви про це.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що незважаючи на те, що сторони у справі не досягли спільної згоди щодо поділу спірної квартири, така підлягає поділу судом у визначений законом спосіб, з врахуванням того, що частки майна колишнього подружжя сторін у цій справі є рівними, оскільки інше домовленістю між ними або шлюбним договором не визначено, а підстав для відступлення від засади рівності часток цього подружжя у спірній квартирі немає.

Колегія суддів звертає увагу, що діти подружжя не є субєктами права на спільне майно подружжя, згідно вимог СК України та ЦК України, яке набуто за час перебування у шлюбі.

За наведеного, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що за своєю правовою природою кошти, за які набута спірна квартира є адресною допомогою, розмір якої безпосередньо залежить від кількості членів сім`ї заявника, а відтак, придбана квартира повинна вважатись спільною власністю всіх членів сім`ї заявника, в тому числі малолітніх дітей і не повинна визнаватись об`єктом спільної сумісної власності лише подружжя.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

За відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, відсутні підстави для стягнення з позивача в користь скаржника судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Щодо доводів апеляційної скарги на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року слід зазначити наступне.

Відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві у даній справі зроблено заяву щодо попереднього орієнтовного розрахунку сум судових витрат, які він очікував понести, що свідчить про виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Між відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 й адвокатом Муралло М.С. 03 січня 2022 року було укладено договір про надання правничої допомоги № 1-ММ (т. 1 а.с. 85). За цим договором замовник доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу у обсязі та на умовах, передбачених цим договором. За змістом пункту 4.2. цього договору сторони узгодили фіксований розмір гонорару, який становить 9 000 грн. та інші види послуг, яких ціна узгоджена. При цьому, в силу пунктів 4.6.-4.7. цього договору, замовник зобов`язувався сплатити гонорар, розрахований згідно з пунктами 4.1.-4.5. цього договору та підтверджений актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом тридцяти календарних днів з моменту ухвалення Стрийським міськрайонним судом Львівської області остаточного рішення у справі незалежно від результатів такого рішення. Оплата підлягає перерахуванню замовником на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката або внесенню готівкою в касу адвоката.

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 17 січня 2022 року (т. 1 а.с. 90), детальний опис виконаних робіт складається не у грошовому виразі, а у часовому, та, одночасно, не містить будь якої суми, що підлягала б розподілу, як сума судових витрат.

Між тим, у заяві про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, заявник зазначає, що відповідно до пункту 4.2. договору про надання правничої допомоги № 1-ММ від 03.01.2022 року, сторони узгодили гонорар в загальному розмірі 6 000 грн..

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Положеннями п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення на підставі заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення, суд виходив з тих підстав, що доказів того, що відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 протягом тридцяти календарних днів з моменту ухвалення рішення у даній справі, тобто у період з 08 серпня 2022 року по 08 вересня 2022 року, сплачено й в якому саме розмірі гонорар адвокату Муралло М.С. в один із способів, визначених у пункті 4.7. цього договору, суду не подано й такі докази у матеріалах справи відсутні.

З такими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на суперечності, котрі виявлені у змісті договору про надання правничої допомоги № 1-ММ від 03.01.2022 року, в якому зокрема вказується первинно сума гонорару у розмірі 9 000 грн., а в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, з посиланням на пункт 4.2. названого договору, зазначається гонорар у розмірі 6 000 грн., а також відсутність доказів про те, що відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 протягом тридцяти календарних днів з моменту ухвалення рішення у даній справі, тобто у період з 08.08.2022 року по 08.09.2022 року, сплачено й в якому саме розмірі гонорар адвокату Муралло М.С. в один із способів, визначених у пункті 4.7. названого договору.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, а саме: що сторони узгодили розмір гонорару в загальному становить 6000, з яких 500 грн.- консультації, 1000 грн. - ознайомлення, 4500 грн. - підготовка і складання зустрічного позову, не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 17 січня 2022 року відсутня вартість послуг наданих адвокатом.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року - залишити без задоволення

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року - залишити без змін

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року - залишити без задоволення

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.