УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

при секретарі судового засідання Жолоб К.В.,

представника позивача - Змієвської Т.П. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - Лященко С.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лященко Сергія Олександровича про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.05.2023 у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ

Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.05.2023 року позовні вимоги ТзОВ «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені. З відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість за договором про надання фінансових послуг №618 «Стандартний» від 19.03.2021 в розмірі 50 445,00 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 гривень, а всього 61 926 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень.

18.07.2023 в суд надійшла заява представника відповідача про перегляд вказаного заочного рішення, а також заява про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 31.07.2023 заяву про перегляд заочного рішення було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

10.08.2023 на виконання вимог вказаної ухвали представник відповідача подав до суду уточнену заяву про перегляд заочного рішення в якій зазначив, що відповідач не з`явився в судове засідання на розгляд вказаної справи з поважних причин, оскільки не отримував повідомлення про дату та час судового розгляду справи бо фактично проживає в Республіці Польща. Вважає, що ухвалення заочного рішення у даній справі за відсутності відповідача призвело до неповного з`ясування обставин, що мають істотне значення для обїєктивного вирішення справи. На обгрунтування своїх доводів зазначив, що договір про надання фінансових послуг № 618 не був укладений відповідачем, зміст договору не був відомий відповідачу, а тому в позовних вимогах повинно бути відмовлено. Жодних доказів, які б підтверджували факт погодження саме таких умов договору суду не було надано. Так, позивач надав текст договору, однак він не містить ніяких ідентифікуючих ознак, що саме укладення договору, шляхом накладання на цей текст електронного цифрового підпису, було здійснено саме відповідачем.

З цих підстав представник відповідача просить поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.05.2023 у справі № 154/30/23 та скасувати його.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Лященко С.О. заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у заяві про перегляд заочного рішення та просив їх задоволити.

Представник позивача - адвокат Змієвська Т.П. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 03.05.2023, посилаючись на те, що судом при ухваленні заочного рішення було дотримано всіх умов передбачених ст.280 ЦПК України, одночасне існування яких є підставою для ухвалення заочного рішення. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, а його посилання на, нібито, необізнаність про розгляд справи є такими, що спростовуються матеріалами справи та доводами позивача. Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він повністю ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі йому була надана вся інформація передбачена вимогами чинного законодавства. Вважає, що наявність одночасного права на ухвалення як звичайного, так і заочного рішень за умови неявки на судове засідання відповідача, практично нівелює значущість процесуального інституту заочного рішення і навряд чи буде сприяти захисту порушених прав та інтересів позивача, оскільки надає можливість суду, котрий ухвалює заочне рішення, його потім скасувати і продовжити розгляд справи, що може призвести до узаконеної тяганини при її розгляді.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши заяву про скасування заочного рішення, матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заява про перегляд заочного рішення подана до суду лише 18.07.2023, а отже строк, встановлений ст.284 ЦПК України, відповідачем порушений. У заяві про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, представник відповідача просить поновити йому вказаний строк, оскільки відповідач тривалий час перебуває у Республіці Польща, через що не отримував рішення суду, та не міг у встановлений строк подати заяву про перегляд заочного рішення.

В матеріалах справи мається повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме заочного рішення суду, проте в ньому не зазначено кому саме воно вручено, та відсутній підпис особи, яка отримала це рішення суду.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України, суд вважає за необхідне поновити представнику відповідача строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки причини пропуску такого строку суд визнає поважними.

По суті заяви суд зазначає таке.

Представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

З таким твердженням представника відповідача суд не погоджується з огляду на наступне. Так, згідно позовної заяви місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг м.Володимир від 17.01.2023. Про дату та час судових засідань відповідач був повідомлений шляхом направлення судової повістки на адресу місця його реєстрації в порядку ст. 128 ч.7 ЦПК України, що в розумінні ЦПК України є належним повідомленням сторони по справі про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, в заяві про перегляд заочного рішення обов`язково повинні бути зазначені процесуальні обставини для скасування заочного рішення (поважність причин неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення їх суду) та матеріальні обставини для скасування (посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення). Отже, для скасування заочного рішення повинні існувати як обставини процесуального характеру, так і матеріального одночасно.

Щодо матеріальних підстав для скасування заочного рішення, то відповідач повинен вказати на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача. При цьому, заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою, можна зробити висновок, що суд, ухвалюючи заочне рішення, повинен дати оцінку всім доказам, які є у справі. Таким чином, не може бути підставою для скасування заочного рішення лише посилання представника відповідача на те, що договір про надання фінансових послуг № 618 не був укладений відповідачем, без посилання на нові докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Докази, які є у справі, вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У спірній по справі ситуації суд виходить з того, що представником відповідача не надано достатніх доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення.

Зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява представника відповідача про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим її слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Лященко Сергію Олександровичу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лященко Сергія Олександровича про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.05.2023 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Лутай