ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7531/23 Справа № 227/217/23 Суддя у 1-й інстанції - Притуляк С.А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

Іменем України

10 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Справа № 227/217/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Біцулова Анна Анатоліївна, на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2023 року, яке ухвалено суддею Притуляк С.А. у місті Добропіллі Донецької області та повне судове рішення складено 29 червня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі АТ «Українська залізниця») про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації та компенсації втрати частини доходів, компенсації за невикористані відпустки та зобов`язання відповідача сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що у травні 2012 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу у вагонне депо Державного підприємства «Регіональна філія «Донецька залізниця» на посаду провідника пасажирського вагону резерву провідників дільниці 1 групи за умовами контракту, на підставі наказу №1055/ос від 15.05.2021 та контракту з працівником №7659 з 15.05.2012 по 14.05.2017.

02.03.2015 позивача було призвано на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період, згідно з Указом Президента України №15 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію».

23.10.2015 позивач отримав довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

23.12.2015 між позивачем та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу строком на термін дії особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

04.04.2017 позивача було звільнено за угодою сторін по п.1 ст.36 КЗпП України, на підставі наказу №19/01 від 04.04.2017, який було скасовано Донецьким апеляційним судом 27.08.2020 та зобов`язано поновити позивача на посаді провідника пасажирського вагону АТ «Українська залізниця».

16.06.2021 позивача було поновлено на роботі на посаді провідника пасажирського вагону резерву провідників від 05.04.2017 на умовах контракту. 30.06.2021 між позивачем та Виробничим підрозділом «Ужгородська пасажирська вагонна дільниця» був укладений контракт з працівником №17, строком до 02.07.22.

30.06.2021 між позивачем та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу строком на 3 роки. Відповідно до Витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2021 №78-РС зазначено обов`язок укладання нового контракту з 30.11.2021 до 30.11.2024.

Станом на момент звернення з позовом до суду, позивач продовжує перебувати на військовій службі.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20.01.2017 стягнуто з Вагонного депо Донецьк ДП «Донецька залізниця» на користь позивача середній заробіток з 02.03.2015 по 31.03.2016, з урахуванням 3% річних та індексу інфляції в розмірі 27940,00 грн.

Розрахунок суми проводився відповідно до п.9 Контракту №7659, в якому зазначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом ОСОБА_1 виплачується 2114,00 грн. на місяць, а також доплата за роботу в нічний час у розмірі 40%.

В подальшому було замінено боржника у виконавчого провадженні з виконання вказаного рішення суду на АТ «Укрзалізниця», а 30.07.2022 боржником було здійснено виплату на підставі рішення суду.

03.07.2021 адвокат позивача зверталась до відповідача із запитом про надання відомостей про нараховану та невиплачену заробітну плату за період з 02.03.2015 по 16.06.2021 та відомостей про середню заробітну плату ОСОБА_1 , на який 03.09.2021 було отримано відповідь, що з моменту створення ПАТ «Укрзалізниця» трудові відносини між працівниками структурного підрозділу «Вагонне депо Донецьк» ДП «Донецька залізниця», працівником якого був позивач, та ПАТ «Укрзалізниця» не продовжувалися, тому вони не можуть надати відомості про середню заробітну плату позивача.

15.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату заробітної плати, однак відповіді на неї не отримав.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушено його право на отримання компенсацій та гарантій, які передбачені законом, оскільки позивач має право на стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час незаконного звільнення, компенсації за невикористані відпустки та додаткові відпустки, компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати та індексацію.

Також позивач вважає, що на нього поширюються гарантії, визначені ч.3 ст.119 КЗпП України, як на особу, що була прийнята на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд: стягнути з відповідача середній заробіток за період з 01.04.2016 по 01.07.2021 у розмірі 377280,00 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2017 по 01.07.2021 у розмірі 304128,00 грн.; індексацію та компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати; компенсацію за невикористані відпустки за період з 04.04.2017 по 01.07.2021 у розмірі 26500,10 грн.; компенсацію за невикористані додаткові відпустки за період з 04.04.2017 по 01.07.2021 у розмірі 15458,70 грн., а також зобов`язати відповідача сплатити податок на доходи фізичних осіб 18% та військовий збір за період з 02.03.2015 по 01.07.2021. Судові витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. просить покласти на відповідача.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 : середній заробіток за час вимушеного прогулу (з утриманням податку й інших обов`язкових платежів) в розмірі 137640,00 гривень, середній заробіток працівника, призваного на військову службу (з утриманням податку й інших обов`язкових платежів) в розмірі 74672,00 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2962,70 гривень.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави 2142,92 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Біцулова А.А., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було безпідставно зменшено період часу, за який зроблений розрахунок, та невірно обраний середньоденний заробіток для розрахунку.

При цьому, вказує на те, що судом допущено арифметичну помилку у розрахунку середнього заробітку працівника, призванного на війському службу, оскільки (368+308) х 111,00 грн. + 75 036,00 грн, а не 74 742,00 грн, як зазначив суд першої інстанції.

Вважає помилковим висновок суду щодо відмови у стягненні індексації та компенсації частини доходів у зв?язку з порушеням строків їх виплати, оскліьки він має право на нарахування таких сумм, а на суд покладено обов?язок здійснити їх нарахування при вирішення питання про стягнення недоотриманої заробітної плати.

Також зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні компенсації за невикористаті дні відпусток, адже у позовній заяві ним зазначено відповідні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач АТ «Українська залізниця» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Біцулову А.А. та представника відповідача АТ «Українська залізниця» - адвоката Доргову Г.В., перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про виправлення арифметичної помилки, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду зазначено, що обґрунтованими періодами для нарахування та стягнення середнього заробітку працівника, призваного на військову службу на підставі ст. 119 КЗпП України є час протягом перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем та перебування його на військовій службі, якими є: 01.04.2016 по 03.04.2017 (період, що передував звільненню) та 28.08.2020по 01.07.2021 (період після поновлення судовим рішенням позивача на роботі).

Для розрахунку суд прийняв встановлений рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 січня 2017 року середній заробіток позивача, який склав 111,00 грн. (27940, 00 грн. / 252 робочих дні за період).

Таким чином, суд дійшов висновку, що за період 01.04.2016 по 03.04.2017 підлягає стягненню 40484,00 грн. (368 днів х 111,00 грн. = 40484,00 грн.) та за період та 28.08.2020 по 01.07.2021 34188,00 грн. підлягає стягненню (308 днів х 111,00 грн. = 34188,00 грн.), а всього за вказані періоди: 74672,00 грн.

Разом з тим, 368 днів х 111,00 грн. = 40848,00 грн, а не 40484,00 грн., як зазначив суд першої інстанції.

Вказана арифметична помилка призвела до неправильного виначення загального розміру середнього заробітку працівника, призваного на військову службу на підставі ст. 119 КЗпП України, який, на переконання суду першої інстанції, має бути стягнуто на користь позивача, й доводи апеляційної скарги в цій частині є цілком обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Частиною першою статті 269 ЦПК України визначено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Отже, вищенаведені арифметичні помилки можуть бути виправлені лише судом першої інстанції.

Ураховуючи викладене, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про виправлення арифметичної помилки в строк до 10 грудня 2023 року, після чого справа має бути повернута до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Біцулова Анна Анатоліївна, на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст. 365 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації та компенсації втрати частини доходів, компенсації за невикористані відпустки та зобов`язання відповідача сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір до суду першої інстанції для вирішення питання про виправлення арифметичної помилки, для чого надати строк до 10 грудня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: